УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 березня 2025 року
м. Київ
справа № 758/15923/25
провадження № 51-1176 впс 26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 , 
(у режимі відеоконференцзв`язку)
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
(у режимі відеоконференцзв`язку)
захисника ОСОБА_7 ,
(у режимі відеоконференцзв`язку)
прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши в судовому засіданні подання Київського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 758/15923/25) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України (далі - КК), ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, 
установив:
До Суду в порядку частини третьої статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло подання Київського апеляційного суду про направлення згаданого кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання мотивовано тим, що до Київського апеляційного суду надійшло подання Подільського районного суду м. Києва про вирішення питання направлення кримінального провадження № 62025000000000442 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК, із Подільського районного суду м. Києва до Берегівського районного суду Закарпатської області.
Суть доводів у поданні зводиться до того, що місцем вчинення інкримінованих обвинуваченим правопорушень у даному провадженні є міжнародні пункти пропуску через державний кордон «Косино» та «Лужанка», які розташовані в Берегівському районі Закарпатської області, а також місто Берегово Закарпатської області, а тому поставлено перед Судом питання про передачу згаданого кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Крім того зазначається, що подання Подільського районного суду м. Києва мотивовано тим, що згідно з матеріалами кримінального провадження досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводилось слідчими Державного бюро розслідування, яке не знаходиться в Подільському районі міста Києва, а місцезнаходженням Офісу Генерального прокурора, прокурором якою затверджений обвинувальний акт, є місто Київ, вулиця Різницька, 13/15, а тому районний суд не погоджується з тим, що досудове розслідування закінчено в Подільському районі міста Києва.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про час та місце розгляду подання. Звернення про відкладення розгляду подання не надходило. 
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні просили задовольнити подання.
Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 , перевіривши наведені у поданні доводи, дослідивши матеріали обвинувального акта, Суд дійшов висновку про таке.
Правилами частини третьої статті 34 КПК встановлено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала. 
Згідно з частиною першою статті 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
З обвинувального акта вбачається, що дії  ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфікуються за ознаками вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництва такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням службового становища, організованою групою, з корисливих мотивів, тобто кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК.
Умисні дії  ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфікуються за ознаками вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК.
Дії  ОСОБА_10 стороною обвинувачення кваліфікуються за ознаками вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК.
Кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 332 КК, вважається закінченим, коли виконано відповідні дії, а саме організаційні дії по переправленню осіб через державний кордон України, та дії по керівництву таким переправленням, надані необхідні поради, вказівки чи засоби для незаконного перетинання державного кордону України, або усунені відповідні перешкоди для цього, незалежно від того, чи фактично опинилися особи, яких переправляють, за межами території України.
Обвинуваченим інкриміновано вчинення різних дій, які складають об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого частинами другою та третьою статті 332 КК, які до того ж розмежовані у часі, вчинені у співучасті, за різних обставин, щодо кількох осіб.
Як вбачається з обвинувального акта та обставин події, на які посилається суд у поданні, до моменту припинення протиправної діяльності обвинуваченими вже вчинялися дії на виконання домовленостей після того, як вже були вчинені відповідні дії щодо організації незаконного переправлення особи через державний кордон України.
З викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення не вбачається конкретного місця, де саме обвинувачені, за версією органу досудового розслідування, вчинили організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, де керували такими діями та сприяли їх вчиненню, не зазначено в обвинувальному акті і де саме було припинено протиправні дії, а отже неможливо точно визначити місце вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 КК.
З об`єктивної сторони склад злочину - незаконного переправлення осіб через державний кордон України - характеризується як злочин з формальним складом. Це означає, що злочин уважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї з перерахованих у диспозиції статті 332 КК дій, а саме: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України; 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; 3) керівництво такими діями; 4) сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод. 
Натомість обвинувальний акт містить лише загальні відомості (локаціі) щодо вчинення окремих дій на території Закарпатської області, що само собою не впливає на визначення територіальної підсудності кримінального провадження. Визначальними для встановлення територіальної підсудності є обставини, чітко сформульовані в обвинувальному акті як місце вчинення кримінального правопорушення, а не окремі дії без їх локалізування.
Верховний Суд звертає увагу, що у випадках, коли обвинувальний акт не містить чіткого визначення місця його вчинення, підлягає безумовному застосуванню правило, передбачене КПК, а саме - визначення підсудності за місцем завершення досудового розслідування. 

Обвинувальний акт складений старшим слідчим в особливо важливих справах першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд 18, затверджений прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 . Тому обвинувальний акт стосовно  ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 направлений до Подільського районного суду м. Києваза правилами статті 32 КПК. 

Доводи щодо можливості його розгляду Печерським районним судом м. Києва стосуються розмежування підсудності між судами в межах юрисдикції одного апеляційного суду та відповідно до положень, передбачених статтею 34 КПК, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, підстави для задоволення подання Київського апеляційного суду та направлення зазначеного кримінального провадження на розгляд до Берегівського районного суду Закарпатської області відсутні.
Тому подання Київськогоапеляційного суду необхідно залишити без задоволення. 
Керуючись статтею 34 Кримінального процесуального кодексу України, Верховний Суд
постановив:
Подання Київського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 758/15923/25) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3