УХВАЛА

17 березня 2026 року
м. Київ

справа № 524/11535/24
провадження № 61-2199ск26

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 24 липня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислово нафтова компанія «Укртатнафта», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік», про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (далі - АТ «Укртатнафта») про визнання незаконним та скасування наказу від 03 вересня 2024 року № 4/287-к АТ «Укртатнафта» про звільнення ОСОБА_1 з посади, поновлення на посаді приладиста 6 розряду цеху № 10 (контрольно-вимірювальних приладів та автоматики) дільниці № 2 (обслуговування контрольно-вимірювальних приладів та автоматики газокаталітичного виробництва) АТ «Укртатнафта» з дати його звільнення, стягнення із АТ «Укртатнафта» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03 вересня 2024 року по дату ухвалення рішення про поновлення на посаді та судові витрати.
Автозаводський районний суд міста Кременчука ухвалою від 14 травня 2025 року задовольнив клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження у справі № 524/11535/24. Задовольнив клопотання позивача та відповідача про об`єднання справ № 524/11535/24 та № 524/5149/25 із присвоєнням об`єднаному провадженню № 524/11535/24. Розгляд справи постановив розпочати спочатку зі стадії підготовчого судового засідання.

У позовній заяві у справі № 524/5149/25 позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Укртатнафта» від 15 квітня 2025 року № 4/134-К про внесення змін до наказу АТ «Укртатнафта» від 03 вересня 2024 року № 4/287-к.

Автозаводський районний суд міста Кременчука рішенням від 24 липня 2025 року, яке залишив без змін Полтавський апеляційний суд постановою від 22 січня 2026 року, в задоволенні позовної заяви відмовив.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що порушення прав позивача при звільненні з займаної посади не встановлено, відповідач діяв у відповідності до діючого законодавства. Підстави поновлення позивача на роботі відсутні, а вказана робота протипоказана йому за станом здоров`я, що підтверджується матеріалами справи та не спростоване позивачем.

20 лютого 2026 року ОСОБА_2., який діє від імені ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 24 липня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2026 року у вказаній справі.

Верховний Суд ухвалою від 13 березня 2026 року вказану касаційну скаргу залишив без руху та встановив заявникові строк для усунення її недоліків.

12 березня 2026 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду). 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суд установив, що з 26 січня 1988 року по 03 вересня 2024 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із АТ «Укртатнафта». На час звільнення займав посаду приладиста 6 розряду цеху № 10 (контрольно вимірювальних приладів та автоматики) дільниці № 2 (обслуговування контрольно-вимірювальних приладів та автоматики газокаталітичного виробництва) АТ «Укртатнафта», що підтверджується копією трудової книжки та довідкою від 24 жовтня 2024 року № 4/215.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 09 серпня 2024 року, виданого ОСОБА_1 ДУ «Центр кардіології та кардіохірургії МОЗ України» установлені наступні діагнози: постінфаркний кардіосклероз; невелика апікальна аневризма ЛШ; невелика мітральна недостатність (І ст.); мінімальна тристулкова недостатність (І ст.); екстрасистолічна аритмія; гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ст. ризик 3 (високий); стенозуючий гемо динамічно значимий атеросклероз БЦА.

Зазначені хвороби підтверджені також незалежним лікарем за результатами проведеного ОСОБА_1 10 листопада 2023 року аорто-коронарного шунтування в умовах штучного кровообігу, у зв`язку із чим ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці по причині тимчасової непрацездатності з 06 листопада 2023 року по 08 лютого 2024 року, що підтверджується довідкою відділу кадрів від 24 жовтня 2024 року № 4/215.

Згідно робочої інструкції приладиста 6 розряду дільниць № 1-4 цеху № 10 (контрольно-вимірювальних приладів та автоматики) ПАТ «Укртатнафта» приладист виконує технічне обслуговування та налагодження контрольно-вимірювальних приладів та автоматики (КВПтаА), перевірку вимірювальних каналів, комплексне випробування роботи систем контролю та управління технологічними процесами згідно зон обслуговування, зазначених у додатку 1 робочої інструкції: за розпорядженням начальника дільниці виконувати монтажні роботи з реалізації проектів по впровадженню нових засобів КВПтаА, а також монтажні роботи з заміни чи модернізації засобів КВПтаА згідно дефектних відомостей. Фактично зазначена посада передбачає працю на відкритій місцевості, з електрообладнанням та у вибухово- і пожежонебезпечних виробництвах.

У березні 2024 року ОСОБА_1 пройшов періодичний медичний огляд із відображенням його результатів у картці працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду.

За результатами періодичного медичного огляду позивачу підтверджені хвороби за пунктами 8, 9 додатку 6 до п. 2.15 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21 травня 2007 року № 246, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 23 липня 2007 року за № 846/14113, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (гіпертонічна хвороба (кризовий перебіг), хвороби серця з недостатністю кровообігу із стійким порушенням ритму).

Тобто за результатами проведення періодичного медичного огляду підтверджено, що позивач має хронічні захворювання за пунктами 8, 9 додатку 6 до п. 2.15 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21 травня 2007 року № 246, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 23 липня 2007 року за № 846/14113, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, що відповідно є медичними протипоказаннями для роботи на займаній посаді.

03 вересня 2024 року наказом АТ «Укртатнафта» № 4/287-к (далі - наказ № 4/287-к) ОСОБА_1 звільнений з посади на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України за станом здоров`я.

Згідно із наказом № 4/287-к підставою для прийняття зазначеного рішення роботодавця були: заключний акт ТОВ «МСЧ «Нафтохімік» за результатами періодичного медичного огляду працівників АТ «Укртатнафта» від 27 серпня 2024 року; пропозиція роботодавця про переведення від 03 вересня 2024 року № 4/216; акт АТ «Укртатнафта» про відмову ОСОБА_1 від переведення на запропоновані посади від 03 вересня 2024 року.

20 вересня 2024 року після підписання заключного акта зі сторони роботодавця, АТ «Укртатнафта» за вих № 19/13-162 направлені 5 примірників заключного акта до ТОВ «МСЧ «Нафтохімік» для підписання лікарем з гігієни праці Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

24 вересня 2024 року за вих. № 13/222 ТОВ «МСЧ «Нафтохімік» направлений для підписання заключний акт до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

24 листопада 2024 року за вих. № ПНС/2.1/17436-24 Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці повідомило АТ «Укртатнафта» про розгляд листа щодо опрацювання заключного акта за 2024 рік.

15 квітня 2025 року АТ «Укртатнафта» виданий наказ № 4/134-К про внесення змін до наказу від 03 вересня 2024 року № 4/287-к щодо підстав звільнення позивача із зазначенням такої додаткової підстави: «Висновок комісії з проведення профогляду осіб, зайнятих у шкідливих та небезпечних умовах праці ТОВ «Медико-санітарній частині «Нафтохімік» від 11 березня 2024 року, викладений у картці працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду, ОСОБА_1 ».

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У постанові Верховного Суду від 08 липня 2022 року у справі № 466/4558/20 вказано, що при розгляді справ про звільнення за пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України, суд може визнати правильним припинення трудового договору у тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

У частині першій статті 170 КЗпП України встановлено, що працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.

Відповідно до частини п`ятої статті 6 Закону України «Про охорону праці» працівника, який за станом здоров`я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 310/8642/16-ц наголошував, що з урахуванням наведених вище норм КЗпП України та ЦПК України законність звільнення у цій категорії справ повинен довести роботодавець. Невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі - це документально підтверджена неможливість продовжувати виконання роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації чи стану здоров`я. Доказами невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі через стан здоров`я можуть бути відповідні медичні висновки медико-соціальних експертних комісій, якими працівника визнано особою з інвалідністю і йому рекомендовано роботу іншу, ніж та, яку він виконує.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою та на правильність висновків апеляційного суду не впливають.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Пономарьов проти України» та ін.) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Наведені норми закону та позиція Верховного Суду дають підстави для висновку про законність оскаржуваних судових рішень.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами вказаних норм матеріального та процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 24 липня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислово нафтова компанія «Укртатнафта», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік», про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров