УХВАЛА
20 березня 2026року
м. Київ
справа № 344/4082/23
провадження № 61-2589ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Кузика Володимира Івановича на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу «Прикарпатський центр репродукції людини» Міністерства охорони здоров`я України, третя особа - Міністерство охорони здоров`я України, про відшкодування майнової й моральної шкодита
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з Державного закладу «Прикарпатський центр репродукції людини» Міністерства охорони здоров`я України (далі - ДЗ «ПЦРЛ» МОЗУ) 1 893 983,50 грн на відшкодування майновоїшкоди та 1 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
24 вересня 2025 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в задоволенні позову відмовлено.
14 січня 2026 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 
від 24 вересня 2025 року скасовано.
Ухвалено нове рішення про стягнення з ДЗ «ПЦРЛ» МОЗУ на користь ОСОБА_1 56 400,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 800 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У березні 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кузик В. І. через підсистему «Електронний Суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2026 року, в якій просить її скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову повністю.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19, в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в справі № 755/2545/15-ц, 
від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14, від 21 квітня 2021 року в справі 
№ 648/2035/17, від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, від 16 червня 
2022 року в справі № 569/20510/19, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо статті 1166 Цивільного кодексу країни та статті 179 Сімейного кодексу України про те, що втрата права на отримання присуджених на користь дитини аліментів не є матеріальною шкодою, завданою їй, оскільки аліменти є власністю дитини і сплачуються на утримання дитини особі, з якою дитина проживає, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
20 березня 2026 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДЗ «ПЦРЛ» МОЗУ на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2026 року та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - адвоката Кузика Володимира Івановича на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2026 року.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська