УХВАЛА
18 березня 2026 року
м. Київ
Справа № 159/2/13-к
Провадження № 13-9зво26
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 , 
суддів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , 
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,  
перевірила заяву представника потерпілого ОСОБА_20 - ОСОБА_21 про перегляд вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 13 лютого 2017 року, ухвали Касаційного кримінального суду 
від 25 квітня 2018 року за виключними обставинами з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом і
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2015 року ОСОБА_22 засуджено за частиною першою статті 119 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_20 залишено без задоволення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_23 в інтересах підсудного ОСОБА_22 задоволено - вирок Ковельського міськрайонного суду від 04 серпня 2015 року скасовано, звільнено ОСОБА_22 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 119 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, провадження у справі закрито.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду (далі - Касаційний кримінальний суд) ухвалою від 25 квітня 2018 року рішення суду апеляційної інстанції залишив без зміни, а касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_20 - ОСОБА_21 - без задоволення.
Надалі Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в остаточному рішенні від 18 липня 2024 року в справі «Мутьєва та інші проти України» (заява № 77217/17 та 4 інші заяви, зокрема, й заява ОСОБА_20 № 54958/18 від 03 листопада 2018 року), установив порушення Україною міжнародних зобов`язань, а саме: пункту 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) через непроведення ефективного розслідування смерті чи дорожньо-транспортних пригод, які становили загрозу життю, до яких не були причетні представники держави. 
Посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ, представник потерпілого ОСОБА_20 - ОСОБА_21 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) із заявою про перегляд судових рішень за виключними обставинами з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. 
Вказану заяву через недотримання її автором вимог статті 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвалою судді Великої Палати від 29 січня 2026 року було залишено без руху та надано строк для усунення допущених недоліків.
У межах визначеного строку на виконання ухвали судді Великої Палати, представник потерпілого ОСОБА_20 - ОСОБА_24 подав нову заяву до Великої Палати, в якій, посилаючись на рішення ЄСПЛ, просить скасувати вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13 лютого 2017 року, ухвалу Касаційного кримінального суду від 25 квітня 2018 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Крім того, представник потерпілого ОСОБА_21 просить поновити строк подання заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами. 
Велика Палата розглянувши клопотання представника потерпілого ОСОБА_21 про поновлення строку подання заяви, дійшла висновку, що в поновленні строку слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтею 460 КПК учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 461 КПК заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами може бути подано особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не пізніше тридцяти днів із дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.
ЄСПЛ в остаточному рішенні від 18 липня 2024 року в справі «Мутьєва та інші проти України» (заява № 77217/17 та 4 інші заяви, зокрема, й заява ОСОБА_20 № 54958/18 від 03 листопада 2018 року), констатував порушення Україною міжнародних зобов`язань, а саме: пункту 1 статті 2 Конвенції. 
Рішення ЄСПЛ у справі «Мутьєва та інші проти України» набуло статусу остаточного 18 липня 2024 року. З відбитку поштового штемпелю, що міститься у долученій представником потерпілого ОСОБА_21 копії конверту, Міністерство юстиції України 31 липня 2024 року повідомило потерпілого ОСОБА_20 про набуття рішенням ЄСПЛ у справі «Мутьєва та інші проти України» статусу остаточного. Однак представник потерпілого ОСОБА_21 звернувся до Великої Палати із заявою про перегляд за виключними обставинами рішень, поставлених щодо ОСОБА_22 та клопотанням про поновлення строку лише 14 січня 2026 року, тобто із значним пропуском встановленого законом строку для подання такої заяви.
Частиною першою ст. 117 КПК передбачено, що строк поновлюється лише в тому випадку, якщо він був пропущений із поважних причин.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, і були пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, а також права на оскарження судового рішення (права на виправлення судової помилки) з урахуванням принципу правової визначеності є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду та строку на оскарження у розумних межах.
Як на підставу для поновлення строку, представник потерпілого ОСОБА_21 послався на здійснення досудового розслідування щодо виконання рішення ЄСПЛ у справі «Мутьєва та інші проти України». При цьому він не наводить обґрунтування, яким чином здійснення досудового розслідування перешкодило йому звернутися до Великої Палати у передбачений законом строк, зважаючи на те, що рішення ЄСПЛ у справі «Мутьєва та інші проти України» набуло статусу остаточного 18 липня 2024 року.
Велика Палата вважає, сам по собі факт здійснення досудового розслідування не є обставиною, яка позбавляла заявника або його представника можливості своєчасно реалізувати право на подання заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами.
Враховуючи викладене, Велика Палата дійшла висновку, що належних та достатніх обґрунтувань поважності причин значного пропуску строку представником потерпілого ОСОБА_21 не наведено, а підстави для його поновлення відсутні.
З огляду на викладене Велика Палата не знаходить підстав для поновлення строку на подання заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 429 КПК заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами повертається, якщо після закінчення строку на її подання особа, яка її подала, порушує питання про поновлення цього строку, але суд не знаходить підстав для його поновлення.
Керуючись статтями 117, 429, 461-464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити представнику потерпілого ОСОБА_20 - ОСОБА_21 в поновленні строку для подання заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами.
Повернути заяву про перегляд за виключними обставинами вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 13 лютого 2017 року, ухвали Касаційного кримінального суду від 25 квітня 2018 року разом з усіма доданими до неї матеріалами ОСОБА_21 . 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач			ОСОБА_1 	
Судді:		ОСОБА_2 		ОСОБА_11 	
		ОСОБА_3 		ОСОБА_12 	
		ОСОБА_4 		ОСОБА_13 	
		ОСОБА_5 		ОСОБА_14 	
		ОСОБА_6 		ОСОБА_15 	
		ОСОБА_25 		ОСОБА_16 	
		ОСОБА_8 		ОСОБА_17 	
		ОСОБА_9 		ОСОБА_18 	
		ОСОБА_10 		ОСОБА_19