УХВА ЛА

23 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 757/22799/24-ц

провадження № 61-236ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу Київської міської прокуратури на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Київської міської прокуратури про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури
і суду,

ВСТАНОВИВ:

1. У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Державної казначейської служби України, Київської міської прокуратури, в якому просив: стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку ДКС України на користь позивача моральну шкоду
у розмірі 2 000 000 грн, майнову шкоду у розмірі 89 068,27 грн, витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 489 920 грн та витрати, пов`язані з оплатою авто-товарознавчої експертизи, у розмірі 6 500 грн.

2. Печерський районний суд м. Києва рішенням від 02 грудня 2024 року,
яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня
2025 року, позов задовольнив частково. Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 800 000 грн у відшкодування моральної шкоди
та 489 920 грн у відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги
у кримінальному провадженні. В іншій частині позову відмовив.
3. 06 січня 2026 року Київська міська прокуратура, в інтересах якої діє Котляр Т. М., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва
від 02 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року, повний текст якої складено 11 листопада 2025 року.

4. Верховний Суд ухвалою від 26 січня 2026 року вищезазначену касаційну скаргу залишив без руху та надав заявнику строк для усунення її недоліків,
які заявником у встановлений судом строк усунено.

5. Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

6. Київським апеляційним судом складено повне судове рішення
11 листопада 2025 року, тому останнім днем касаційного оскарження,
з урахуванням положень частини третьої статті 126 ЦПК України, є 11 грудня
2025 року. Вказану касаційну скаргу заявник подав 06 січня 2025 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і заявляє клопотання про поновлення цього строку. В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що вперше подав касаційну скаргу в межах установленого законом строку, проте її повернуто ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2025 року.

7. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

8. Процесуальний строк, зокрема строк на касаційне оскарження, у разі повторного подання касаційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на касаційне оскарження;
- повторне подання касаційної скарги відбулось в межах строку касаційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на касаційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з касаційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих касаційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду касаційної інстанції, й не могли бути усунені скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

2. Вказаний висновок щодо поновлення процесуальних строків викладений Верховним Судом у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23).

3. Суд враховує, що вперше касаційну скаргу подано у строк, встановлений законом; зі зверненням з касаційною скаргою вдруге заявник не зволікав,
тому суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення заявнику строку на касаційне оскарження.

9. Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

10. Підставою касаційного оскарження заявник визначає пункт 1
частини другої статті 389 ЦПК України.

11. Наведені в касаційній скарзі доводи містять підставу, передбачену
частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

12. З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

13. Також касаційна скарга містить клопотання заявника про зупинення виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня
2024 року. Клопотання мотивоване тим, що на примусове виконання оскаржуваного судового рішення Печерським районним судом міста Києва видано виконавчий лист, який стягувачем направлено до Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві. Виконання оскаржуваного рішення до закінчення касаційного може завдати шкоди інтересам держави
та призвести до передчасного списання значної суми бюджетних коштів,
що у подальшому може унеможливити їх повернення у разі скасування чи зміни судових рішень.

14. Частиною восьмою статті 394 ЦПК України встановлено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

15. Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

16. Метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

17. З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

18. Оскільки заявником наведено обґрунтовані підстави, які підтверджують необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, та надано
на підтвердження зазначених підстав відповідні докази, Верховний Суд вважає
за можливе задовольнити клопотання та зупинити виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

19. Керуючись статтями 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити Київській міській прокуратурі строк на касаційне оскарженнярішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Київської міської прокуратури на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року.

Витребувати з Печерського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 757/22799/24-ц.

Клопотання Київської міської прокуратури про зупинення виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року задовольнити.

Зупинити виконання рішення Печерського районного суду міста Києва
від 02 грудня 2024 року у справі № 757/22799/24-ц до закінчення касаційного провадження.

Роз`яснити учасникам справиправо подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Пророк