ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 280/8126/23
адміністративне провадження № К/990/28124/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Васильєвої І. А., Шишова О. О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 280/8126/23
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій, 
за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду (суддя Максименко Л. Я.) від 20 листопада 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Лукманової О. М., Божко Л. А., Дурасової Ю. В.) від 20 червня 2024 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22 травня 2023 року форми ПС № 00006882407, форми ПС № 00006892407, форми Р № 00006802407, форми Р № 00006842407; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22 травня 2023 року № Ф-00006862407; рішення про застосування штрафних санкції за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску № 00034562407 від 14 серпня 2023 року, податкову вимогу форми Ф від 11 липня 2023 року № 0002115-1304-0801.
2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що висновки акту перевірки про порушення ним заборони, передбаченої пунктом 2 статті 291.4 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (щодо надання фінансових послуг ФОП платником податку другої групи для неплатників єдиного податку або населенню) є протиправними, адже жодних «фінансових послуг» позивач нікому не надавав (крім того, договори про поворотну безвідсоткову фінансову допомогу взагалі були укладені фізичною особою ОСОБА_1 (а не ФОП), який діяв у власній особі).
Також, позивач не погоджується із твердженням контролюючого органу про «діяльність позивача у сфері фінансового посередництва», що заборонена для платників єдиного податку підпунктом 291.5.1 статті 291 ПК України. Вказує, що із законодавчого визначення та суті посередництва чітко вбачається, що обов`язковим елементом «фінансового посередництва» має бути отримання фінансових коштів у когось і подальше їх перерозподілення, яке до того ж здійснюється банками та іншими фінансово-кредитними організаціями (позивач не є ані банком, ані організацією). При цьому, надання поворотної фінансової допомоги не мали характер господарської діяльності, направленої на отримання доходу. Тобто, позивач не як ФОП, а як фізична особа, яка діє у власній особі надав поворотну безвідсоткову фінансову допомогу за рахунок власних коштів, що виключає фінансове посередництво як таке.
3. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2024 року, позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області форми ПС від 22 травня 2023 року № 00006882407, від 22 травня 2023 року № 00006892407, форми Р від 22 травня 2023 року № 00006802407, форми Р від 22 травня 2023 року № 00006842407, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22 травня 2023 року № Ф-00006862407, рішення про застосування штрафних санкцій № 00034562407 від 14 серпня 2023 року, податкову вимогу форми Ф від 11 липня 2023 року № 0002115-1304-0801.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судовий збір у розмірі 6 582,14 грн. 
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 19 липня 2024 року Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2024 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.
5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 липня 2024 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
6. Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.
7. 12 серпня 2024 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2024 року залишити без змін.
8. 11 березня 2026 року Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 304 призначено повторний автоматизований розподіл справи, з підстави обранням судді Дашутіна І.В. до складу судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, який перебуває у складі колегії суддів, що унеможливлює його участь у розгляді справи.
9. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2026 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Васильєва І. А., Шишов О. О.
10. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець у період з 16 квітня 2019 року по 01 квітня 2021 року та перебував на спрощеній системі оподаткування (ІІ група). ФОП ОСОБА_1 мав вид діяльності: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
12. У період з 13 квітня 2023 року по 19 квітня 2023 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті78, пунктів 52-2 та п. 69.2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, пункту 2 частини першої статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу від 07 квітня 2023 року № 429-п та направлення від 13 квітня 2023 року № 722 проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 за період діяльності з 16 квітня 2019 року по 01 квітня 2021 року з метою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства та з метою дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
13. За результатами проведеної перевірки складено акт від квітня 2023 року № 648/08-01-24-07/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення ОСОБА_1 :
- підпункту 2 пункту 291.4 статті 291, пункту 6 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291, абзаців 5 та 9 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України, а саме порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування в частині здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування; 
- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 та пункту 177.5 статті 177 ПК України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2020, 2021 роки; 
- пункту 177.2 статті 177 ПК України, а саме: занижено чистий оподаткований дохід від здійснення підприємницької діяльності на суму 984 948,91 грн, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачується до бюджету за 2020 рік на загальну суму 177 290,80 грн;
- встановлено порушення вимог підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 ПК України, у зв`язку з заниженням суми чистого оподаткованого доходу на суму 984 948,91 грн, що призвело до заниження військового збору, що сплачується до бюджету за 2020 рік на загальну суму 14 774,23 грн; 
- пункту 1 частини другої статті 6, пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відбулось заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу за 2020 рік на суму 134 334,20 грн.; 
- пункту 44.1 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 177.10 статті 177 ПК України та наказу Міндоходів України від 16 вересня 2023 року року № 481, а саме, ППФО ОСОБА_1 не надано до перевірки книгу обліку доходів та витрат за період перебування на загальній системі оподаткування, з 16 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року, з 01 січня 2020 року по 01 квітня 2021 року. 
14. Підставою висновків акту є проведення ОСОБА_1 операцій, пов`язаних з отриманням, наданням та поверненням/неповерненням поворотної фінансової допомоги. Перевіряючі встановили, що ОСОБА_1 надавав протягом 2019 - 2021 років поворотну фінансову допомогу на постійній основі як юридичним, так і фізичним особам. За висновками контролюючого органу, оскільки ОСОБА_1 надавав фінансові послуги у вигляді позик тому фізична особа-підприємець втрачає право перебування на спрощеній системі оподаткування та як наслідок, дохід отриманий від здійснення підприємницької діяльності протягом 2019- 2020 років, за результатами перевірки, оподатковується на загальних умовах, нараховується військовий збір та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
15. ОСОБА_1 подав заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки (вих. № 04/05/2023/1 від 04 травня 2023 року). Листом Головного управління ДПС у Запорізькій області від 22 травня 2023 року повідомлено, що заперечення платника до акту залишені без задоволення, а висновки акту без змін.
16. 22 травня 2023 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області були прийняті податкові повідомлення-рішення:
- № 00006892407 про накладення штрафних санкцій в сумі 1 020 грн за ненадання до перевірки книги обліку доходів та витрат; 
- № 00006842407 про накладення штрафних санкцій в сумі 221 613,50 грн за заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачується до бюджету за 2020 рік; 
- № 00006882407 про накладення штрафних санкцій в сумі 680 грн за ненадання звітів про майновий стан та доходи; 
- №00006802407 про накладення штрафних санкцій в сумі 18 467,79 грн за заниження військового збору, що сплачується до бюджету за 2020 рік. 
17. Крім того було складено та надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22 травня 2023 року № Ф-00006862407 на загальну суму 134 334,20 грн.
18. ОСОБА_1 не погодився з податковими повідомленнями-рішення та вимогою та подав до ДПС України скаргу, яка рішенням від 10 серпня 2023 року № 22245/6/99-00-06-01-03-06 залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення та вимога залишені без змін.
19. Також на підставі акту перевірки від 26 квітня 2023 року № 648/08-01-24-07/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області винесено 14 серпня 2023 року рішення про застосування штрафних санкції за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 00034562407.
20. 11 липня 2023 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовано та направлено ОСОБА_1 податкову вимогу № 0002115-1304-0801 на суму 241 781,29 грн.
21. Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
22. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що надання власних коштів у якості поворотної фінансової допомоги (позики) не може вважатись фінансовим посередництвом, оскільки операція фінансового посередництва пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, тобто, залучених коштів, які і передаються у позику. Проте, надана позивачем позика не була пов`язана з отриманням та перерозподілом коштів, відповідно, не містила ознак фінансового посередництва. Окрім того, надання безвідсоткової фінансової допомоги, що мало місце у цьому випадку, не має жодних ознак фінансової послуги, оскільки не спрямоване на отримання прибутку.
23. З огляду на зазначене суди попередніх інстанцій дійшли висновку про помилковість висновку податкового органу про порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та необхідності застосування ним з 01 січня 2020 року загальних умов оподаткування.
24. Крім того судами попередніх інстанцій зауважено, що способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом за наявності встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків 1-3 групи не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку. Проте, відповідачем не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.
25. Таким чином, оскільки на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року, суди дійшли висновку, що податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними.
26. Окремо суди попередніх інстанцій суди попередніх інстанцій зауважили, що оскільки позивач перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи, податковий облік вівся у спрощеній формі. Дані податкових декларацій формувалися на підставі банківських виписок, так як весь дохід позивач отримував шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок. Відтак, підтверджувати дані податкового обліку будь-якими первинними документами у позивача не було обов`язку в силу вимог статті 296 ПК України.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
27. Скаржники у своїй касаційній скарзі не погоджуються з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважають їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
28. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
29. Зокрема в доводах касаційної скарги відповідач зазначає, що перевіркою встановлено порушення ППФО ОСОБА_1 умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме:
- здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, а саме укладання на постійній основі договорів про надання поворотної фінансової допомоги з суб`єктами господарювання-юридичними особами, які перебувають на загальній системі оподаткування, тобто здійснював діяльність у сфері фінансового посередництва в розумінні класу 64.19 КВЕД-2010 (надання поворотної фінансової допомоги належить до коду 64 «Надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення»), який є забороненим для здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності;
- здійснення платниками другої групи діяльності, яка не передбачена у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України, а саме надавав фінансові послуги суб`єктам господарювання-юридичним особам, які не є платниками єдиного податку.
30. З огляду на вказане скаржник зазначає про порушення ППФО ОСОБА_1 норм підпункту 2 пункту 291.4 статті 291, пункту 6 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291, абзаців 5 та підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України, а саме порушені умови перебування на спрощеній системі оподаткування в частині здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування.
31. При цьому скаржник вказує, що ППФО ОСОБА_1 в порушення зазначених норм не надано заяву про перехід на іншу систему оподаткування з 01 січня 2020 року, так як здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування та здійснення платниками другої групи діяльності, яка не передбачена у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 Кодексу здійснено вперше 23 жовтня 2019 року, а саме: надано поворотну фінансову допомогу ТОВ «Економ Плюс».
32. Водночас, на переконання скаржника, з огляду, на надані ОСОБА_1 копії договорів про надання поворотної фінансової допомоги, вбачається, що у пункті 2.2 договорів, поворотня фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі (плата за користування грошовими коштами не стягується), тобто в договорі вказано про не надання компенсацій, як плати за користування такими коштами, однак в договорах не зазначається про те, що надання поворотної фінансової допомоги є саме безпроцентним. У зв`язку із тим, що в договорах позики, укладених ОСОБА_1 , не вказано, що вони є саме безпроцентними, скаржник вважає, що надані позики набувають ознак фінансового кредиту.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
33. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
34. Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
35. Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
36. Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
37. Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
38. Як визначено пунктом 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
39. Відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
40. Судами попередніх інстанцій встановлено, що до припинення підприємницької діяльності, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебував на другій групі спрощеної системи оподаткування.
41. Згідно пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;
- обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
42. У випадку ФОП ОСОБА_1 судами попередніх інстанцій встановлено, що він протягом 2019 року, 2020 року, 2021 року не використовував працю найманих осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, не більше 10 осіб, обсяг його доходу не перевищував 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
43. При цьому відповідно до підпункту 6 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють діяльність у сфері фінансового посередництва, крім діяльності у сфері страхування, яка здійснюється страховими агентами, визначеними Законом України «Про страхування», сюрвейєрами, аварійними комісарами та аджастерами, визначеними розділом III цього Кодексу.
44. Відповідно до підпункту п`ятого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки - у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.
45. Згідно з пунктом 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.
46. Приписами пункту 292.11 статті 292 ПК України визначено, що до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються, зокрема, суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.
47. Абзацом восьмим підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
48. З матеріалів справи вбачається, що висновок про порушення ОСОБА_1 податкового законодавства, а також законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідач обґрунтував доводами про те, що позивач у спірний період порушив умови перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.
49. Відповідач у ході податкової перевірки встановив, що ОСОБА_1 порушив умови перебування на спрощеній системі оподаткування, встановлені ПК України, а саме, надавав поворотну фінансову допомогу ТОВ «Економ Плюс» відповідно до низки договорів поворотної фінансової допомоги.
50. За твердженням податкового органу, відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010 «Класифікація видів економічної діяльності», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11 жовтня 2010 року № 457, надання фінансової допомоги належить до коду 64 «Надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення» та є забороненим для здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.
51. На цій підставі відповідач вважав, що першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому відбулося таке порушення, позивач втратив право перебування на спрощеній системі оподаткування, а тому з 23 жовтня 2019 року отримані ОСОБА_1 доходи слід оподатковувати на загальних умовах.
52. Разом із тим, відповідно до розділу 3 Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010 (наказ Держспоживстандарту України № 457 (далі - КВЕД-2010) КВЕД побудовано за ієрархічною системою кодування із застосуванням літерно-цифрового коду. Літерні познаки секцій використовують як рубрикатор і їх не використовують у кодуванні. Подальшу деталізацію секцій КВЕД - розділ, група, клас - позначають цифровими кодами.
53. Розділом 5 КВЕД-2010 «Структура класифікації видів економічної діяльності» передбачено: фінансова та страхова діяльність (секція - К), надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (розділ - 64), грошове посередництво (група - 64.1), інші види грошового посередництва (клас - 64.19).
54. Отже, лише визначене коло суб`єктів господарювання із зареєстрованим відповідним видом діяльності, можуть надавати фінансові послуги.
55. Як вбачається з акту перевірки, серед обраних ОСОБА_1 видів діяльності, не значились такі її види, як надання фінансових послуг чи здійснення інших видів грошового посередництва.
56. При цьому зі змісту досліджених копій договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, які були предметом податкової перевірки, встановлено, що за їх умовами фізична особа ОСОБА_1 , як позикодавець, надавав позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов`язувався повернути надані грошові кошти в строки, передбачені договором.
57. Крім того, вищезазначені договори передбачали, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування коштами не стягується; поворотна фінансова допомога надається позичальникові на термін до 365 днів.
58. Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що укладення таких договорів не мало на меті отримання позивачем доходу та, виходячи з наведених вище положень чинного законодавства, не може розцінюватись як надання позивачем фінансових послуг чи послуг з фінансового посередництва.
59. Податковою перевіркою не встановлено випадків отримання позивачем плати за надання поворотної фінансової допомоги позичальнику, так само, як і не виявлено випадків порушення позичальником строків повернення коштів, отриманих як поворотна фінансова допомога.
60. При цьому, залучені до матеріалів справи копії виписок про рух коштів на рахунках містять відомості про надходження коштів на рахунки позивача з призначенням платежу: повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору.
61. Тому, суди попередніх інстанцій вірно не погодились з доводами відповідача про порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та необхідність застосування ним з 23 жовтня 2019 року загальних умов оподаткування. Отримання позивачем наданої ним поворотної фінансової допомоги ТОВ «Економ Плюс» не можна вважати доходом, а тому відсутні правові підстави для здійснення відповідних донарахувань.
62. Аналогічне правозастосування викладене у постанові Верховного Суду від 28 липня 2025 року по справі № 120/4675/24.
63. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
64. У постановах від 19 червня 2020 року у справі № 2040/6313/18, від 21 січня 2021 року у справі № 808/4202/17 Верховний Суд викладає правову позицію, що у разі відсутності рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, у фізичної особи-підприємця відсутній обов`язок нараховувати та сплачувати податок на додану вартість у відповідності до норм ПК України.
65. За таких обставин Суд погоджується з висновками судів, що оскільки вищевказані обставини слугували підставою для донарахування позивачу грошових зобов`язань із сплати податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, військового збору, зобов`язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області, від 22 травня 2023 року форми ПС № 00006882407, форми ПС № 00006892407, форми Р № 00006802407, форми Р № 00006842407, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22 травня 2023 року № Ф-00006862407, рішення про застосування штрафних санкції за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску № 00034562407 від 14 серпня 2023 року, податкова вимогу форми Ф від 11 липня 2023 року № 0002115-1304-0801, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
66. В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є обґрунтованими, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків про їх невідповідність нормам матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
67. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази, що не є належним обґрунтуванням наведених скаржником підстав для касаційного оскарження судових рішень.
68. Отже, за наведених у цій постанові мотивів, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, підстави для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних рішень відсутні.
69. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
70. В контексті встановлених обставин у цій справі, суд касаційної інстанції визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2024 року.
71. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139, 140 КАС України, судові витрати не розподіляються.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі № 280/8126/23 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко
Судді І. А. Васильєва
О. О. Шишов