ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 908/103/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Огородніка К. М., Погребняка В. Я., 

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду (головуючий -Парусніков Ю.Б., судді: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.) від 04.11.2025
у справі № 908/103/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРЕ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю-газ"
про визнання банкрутом.

1. Короткий зміст вимог та рішення суду першої інстанції
1.1. 10.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРЕ" подало до Господарського суду Запорізької області заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю-газ" (далі - Боржник) за правилами Кодексу України з процедур банкрутства, визнання грошових вимог ініціюючого кредитора до Боржника в сумі 338 979 грн 47 коп. та призначення розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Шимана Євгена Олександровича. 
1.2. 17.01.2025 Господарський суд Запорізької області ухвалив прийняти до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРЕ" про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника та призначити справу до розгляду в судовому засіданні.
1.3. 31.07.2025 Господарський суд Запорізької області ухвалив відкрити за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРЕ" провадження у справі про банкрутство Боржника за правилами Кодексу України з процедур банкрутства, визнати грошові вимоги ініціюючого кредитора до Боржника в сумі 30 280 грн 00 коп. із задоволенням у першу чергу та в сумі 338 979 грн 47 коп. - із задоволенням у четверту чергу, ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном Боржника з призначенням розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Шимана Є. О. тощо.
1.4. 21.08.2025 Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (Банк), зазначаючи про наявність у нього вимог до Боржника, що забезпечені заставою майна Боржника, подало апеляційну скаргу як особа, про права та обов`язки якого ухвалені оскаржувані судові рішення, у скарзі просило скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.01.2025 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 31.07.2025 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви задоволенні Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРЕ" про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника. 
При цьому скаржник просив визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 17.01.2025 та ухвали Господарського суду Запорізької області від 31.07.2025 і поновити такий строк, обґрунтувавши пропуск такого строку тим, що скаржник не брав участь у цій справі, однак про його права та обов`язки ухвалені оскаржувані судові рішення, про наявність яких, зокрема ухвали від 31.07.2025 скаржник дізнався випадково 15.08.2025 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

2. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
2.1. 04.11.2025 Центральний апеляційний господарський суд ухвалив відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Банку на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 31.07.2025. 
2.2. Судове рішення мотивоване неповажністю визначених Банком причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 31.07.2025, оскільки Банк як забезпечений кредитор за вимогами до Боржника мав реальну та об`єктивну можливість не тільки ознайомитись з матеріалами цієї справи про банкрутство ще на стадії проведення підготовчого засідання у справі, а також стежити за її рухом та знати про цю справу ще з 17.01.2025 - дати оприлюднення ухвали про прийняття судом до розгляду заяви про відкриття провадження у цій справі про банкрутство Боржника, враховуючи також, що скаржник щонайменше з 19.03.2025 знав про існування цієї справи, оскільки саме 19.03.2025 від Банку у системі "Електронний суд" надійшли письмові заперечення на заяву про відкриття провадження у цій справі про банкрутство Боржника.

3. Встановлені судами обставини
3.1. 01.10.2025 Центральний апеляційний господарський суд ухвалив: апеляційну скаргу Банку на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 31.07.2025 залишити без руху; для усунення недоліків апеляційної скарги, скаржнику (Банку) протягом 10 днів з дати отримання копії цієї ухвали необхідно надати Центральному апеляційному господарському суду мотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших підстав для поновлення цього строку.
Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 01.10.2025 не визнав поважними викладені скаржником (Банком) в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини пропущення цього строку.
3.2. 07.10.2025 скаржник подав до апеляційного господарського суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване відсутністю у нього статусу учасника провадження у справі про банкрутство, через що місцевий господарський суд не направляв йому оскаржуване судове рішення.
Скаржник зазначив, що дізнавшись на офіційному сайті "Судова влада України" про прийняття Господарським судом Запорізької області до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРЕ" про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, він через підсистему "Електронний суд" направив свої заперечення № 117/8843/2025 від 19.03.2025, водночас місцевий господарський суд не врахував їх під час вирішення питання про відкриття провадження у цій справі.
3.3. 19.03.2025 від Банку через підсистему "Електронний суд" надійшли письмові заперечення на заяву про відкриття провадження у справі № 908/103/25.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1. 20.11.2025 Банк подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2025, а матеріали справи направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у цій справі.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1. Згідно з аргументами касаційної скарги апеляційний суд: 
- порушив норми частини третьої статті 260 ГПК України та незаконно визнав неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 31.07.2025;
- на порушення норм статей 256, 261 ГПК України безпідставно відмовив у поновленні строку та відкритті апеляційного провадження, оскільки відсутність доказів отримання скаржником ухвали Господарського суду Запорізької області від 31.07.2025 свідчить про поважність причин пропущення строку на апеляційне оскарження ухвали суду;
- не врахував, що відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 31.07.2025 про відкриття провадження у цій справі про банкрутство суд не визнав Банк учасником справи, що об`єктивно позбавило можливості скаржника знати про ухвалені рішення у цій справі та своєчасно оскаржувати їх у суді апеляційної інстанції; 
- порушив частину четверту статті 236 ГПК України та не врахував висновки у постанові Великої палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 454/1883/22, відповідно до якої визначальним для унормування початку перебігу строку на апеляційне оскарження є вручення повного судового рішення; 
- виявив надмірний формалізм, не врахувавши відсутність у матеріалах справи доказів отримання скаржником рішення суду першої інстанції та дійшов передчасного висновку про неповажність наведених заявником причин пропуску строку на апеляційне оскарження та відмову у відкритті апеляційного провадження.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
6.1. Боржник у відзиві на касаційну скаргу заперечує викладені в ній аргументи з підстав, що загалом аналогічні мотивам в оскаржуваній ухвалі, наголошуючи на тому, що Банк жодного разу не звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою про доступ до матеріалів справи із зазначенням, що він є заставним кредитором Боржника; жодного разу не ініціював участі у судових засіданнях у цій справі; оскаржувана ухвала була надіслана на електронні адреси двох представників банку та на офіційну електронну адресу Банку, про що скаржник між тим не зазначає; Банк не навів інших об`єктивних причин, через які він дізнався про оскаржувану ухвалу саме 15.08.2025, а не 05.08.2025 (дату, коли ухвала стала загальнодоступною в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

Щодо наслідків пропуску процесуального строку

7.1. За приписами частини другої статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. 
7.2. Частиною першою статті 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його. 
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
7.3. Частиною третьою статті 260 ГПК України передбачено апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
7.4. Таким чином процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 258 ГПК України щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, за відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.
7.5. У справі, що розглядається, Банк подав неналежно оформлену апеляційну скаргу, яку апеляційний суд відповідно до викладених вище процесуальних норм залишив без руху, вказавши, що для усунення недоліків апеляційної скарги скаржнику (Банку) протягом 10 днів з дати отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху необхідно надати апеляційному суду мотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку (пункт 3.1).
7.6. Водночас не усунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, зокрема, відповідно до частини четвертої статті 260 ГПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.
Цій нормі кореспондує припис пункту 4 частини першої статті 261 цього Кодексу, відповідно до якого суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
7.7. Приписи пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження. 
Наявність передбаченої частиною четвертою статті 174 ГПК України підстави для повернення скарги, а саме неусунення її окремих недоліків щодо форми та змісту (не пов`язаних з недотриманням процесуального строку) після залишення скарги без руху, поряд з відсутністю передумов для поновлення строку, не виключає відмову у відкритті провадження за такою скаргою саме з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 261 ГПК України.
Такий підхід обумовлений тим, що право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на апеляційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, та має дисциплінувати суб`єктів адміністративного судочинства. 
Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки. 
Так, усунення певних недоліків скарги (у тому числі й удруге поданої після повернення), не пов`язаних з дотриманням процесуальних строків, як от сплата судового збору, за відсутності підстав для поновлення строку подання скарги однаково виключає можливість відкриття апеляційного провадження за такою скаргою.
Таким чином, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, крім цього, має інші недоліки, і ці недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунуто, зокрема й не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для його поновлення, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 261 ГПК України.
У наведених висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованої щодо застосування аналогічних процесуальних норм Кодексу адміністративного судочинства України в постанові від 08.04.2021 у справі № 640/3393/19 Провадження № 11-24апп21.
7.8. Щодо наведених Банком причин пропуску строку звернення із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, зазначених як в первинно поданому ним клопотанні про поновлення цього строку, так і в поданій ним, на виконання вимог ухвали від 01.10.2025 про усунення недоліків апеляційної скарги, заяви про поновлення такого строку, а також наведених в касаційній скарзі (пункти 1.4, 3.2, 5.1), а саме:
- те, що скаржник не брав участь у цій справі, однак про наявність ухвали від 31.07.2025 він дізнався "випадково" 15.08.2025 з Єдиного державного реєстру судових рішень; 
- відсутність у Банку статусу учасника провадження у цій справі про банкрутство, через що місцевий господарський суд не направляв йому оскаржуване судове рішення; 
- а також направлення Банком у цій справі 19.03.2025 через підсистему "Електронний суд" заперечень після отримання інформації з офіційного сайту "Судова влада України" про прийняття Господарським судом Запорізької області до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРЕ" про відкриття провадження у цій справі про банкрутство;
то Суд зазначає про таке.
7.9. Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
7.10.  Щодо застосування зазначених приписів ГПК України у поєднанні з приписами частин третьої, четвертої статті 260 та пункту 4 частини першої статті 261 цього Кодексу, то поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
За процедурою, визначеною процесуальним законом, суд апеляційної інстанції при відкритті апеляційного провадження і за наявності клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вирішує питання про поновлення процесуального строку та перевіряє наявність обставин, на які посилається заявник у клопотанні про поновлення строку. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наданих доказів.
Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним та чи його поновлення не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.
Процесуальне законодавство дає можливість апеляційному суду діяти на власний розсуд при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оcкарження, однак, виконуючі такі дискреційні повноваження, суд зобов`язаний обґрунтувати підстави прийняття відповідного рішення.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка звернулася з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
7.11.  Таким чином, процесуальним законом визначено алгоритм дій суду при надходженні апеляційної скарги, зокрема щодо перевірки відповідності її форми і змісту вимогам закону та дотримання визначених законом процесуальних строків оскарження судових рішень, вирішення питання про поновлення цих строків, за умов наявності поважних причин їх пропуску. Процесуальними наслідками такої перевірки є: поновлення строку на апеляційне оскарження (у разі пропуску строку з поважних причин за наявності відповідного клопотання) та відкриття апеляційного провадження у справі (статті 119, 262 ЦПК України), відмова у відкритті апеляційного провадження (з підстав, передбачених статтею 261 ЦПК України), повернення апеляційної скарги (частина третя статті 174, частина п`ята статті 260 ГПК України).
У наведених висновках (пункти 7.10, 7.11) Суд звертається до відповідних висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих щодо застосування аналогічних процесуальних норм Цивільного процесуального кодексу України у постанові від 10.09.2025 у справі № 601/485/23 Провадження № 14-139цс24.
7.12.  Поряд з наведеним щодо поважності наведених Відповідачем причин пропуску строку звернення із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції у цій справі (пункт 7.8), то аргументи скаржника про те, що його як кредитора за вимогами, які забезпечені заставою майна Боржника, не було залучено до участі у цій справі, відповідні процесуальні документи йому не надсилались, а інформацію про постановлення оскаржуваної ухвали місцевого суду Банк отримав 15.08.2025 з Єдиного державного реєстру судових рішень не узгоджуються:
- з іншими аргументами скаржника, наведеними, зокрема в поданих Банком суду першої інстанції ще 19.03.2025 (тобто до ухвалення оскаржуваної ухвали 31.07.2025) запереченнях відкриття провадження у цій справі про банкрутство Боржника (пункти 3.2, 3.3), в яких Банк повідомив, що дізнався з офіційного сайта "Судова влада України" про прийняття Господарським судом Запорізької області до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРЕ" про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника;
- та з фактом неповідомлення Банком суду першої інстанції у зазначеному запереченні інформації щодо статусу Банку як кредитора за вимогами забезпеченого характеру до Боржника, та не заявленням Банком відповідного клопотання про вступ у справу, що виключило можливість врахування відповідних обставин судом першої інстанції під час здійснення ним провадження у цій справі до ухвалення оскаржуваної ухвали від 31.07.2025, зокрема з наданням Банку (його представникам) доступу до електронної справи та необхідністю направляти відповідні процесуальні документи.
У цьому висновку Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 у справі № 905/909/21 щодо особливого статусу такого учасника у справі про банкрутство як забезпечений кредитор, а також висновки, сформульовані Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в пункті 10.9 постанови від 22.10.2019 у справі № 910/11946/18, відповідно до яких:
- ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство є судовим рішенням, яке ухвалено про права та інтереси заставодержателя майна боржника, що надає заставодержателю права заперечувати у підготовчому засіданні відкриття провадження у справі про банкрутство боржника з наділенням у такому разі заставодержателя процесуальними правами учасника у справі про банкрутство - щодо подання клопотань, надання доказів тощо, а відповідно і процесуальним правом на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство у розумінні частини першої статті 254 ГПК України.
7.13.  Отже, з огляду на подання Банком заперечень у цій справі ще 19.03.2025, з огляду на зміст цих заперечень - а саме проти відкриття провадження у цій справі про банкрутство Боржника (пункт 3.3), а відповідно і обізнаність Банку щонайменше з наведеної дати про наявність провадження у цій справі про банкрутство Боржника на стадії проведення підготовчого засідання, то за відсутності повідомлення Банком суду першої інстанції про забезпечений характер власних вимог до Боржника Суд зазначає, що ознайомлення зі змістом ухвали Господарського суду Запорізької області від 31.07.2025 залежало виключно від зацікавленості Банку станом відомого йому судового провадження та не було пов`язано з будь-якими істотними труднощами чи перешкодами, зокрема, враховуючи, що відповідно до вимог Закону України "Про доступ до судових рішень" зазначена ухвала оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень на виконання вимог Закону України "Про доступ до судових рішень" 05.08.2025.
7.14.  Крім викладеного Суд враховує, що протягом здійснення провадження у цій справі до ухвалення оскаржуваної ухвали місцевого суду від 31.07.2025 Банк займав у цій справі активну процесуальну позицію, надсилаючи до суду першої інстанції через підсистему "Електронний суд" як наведені заперечення від 19.03.2025, так і пояснення у справі від 25.06.2025.
При цьому Суд, який враховує подані Банком у справі 25.06.2025 пояснення, виходить з того, що попри обмежені повноваження касаційного суду при розгляді справи (здійсненні перегляду у касаційному порядку судових рішень), що визначені, зокрема нормами частин першої, другої статті 300 ГПК України (на підставі встановлених фактичних обставин справи, без права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним тощо), разом з цим суд касаційної інстанції наділений достатнім обсягом повноважень щодо перевірки та надання оцінки доказам, наданим на підтвердження вчинення або невчинення учасниками справи процесуальних дій, що є складовою перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права і впливає на відповідні висновки Суду.
У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.02.2020 у справі № 925/782/18 (пункт 7.15), в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.10.2021 у справі № 910/7184/20 (пункт 9.6) тощо.
7.15.  Таким чином апеляційний суд, надавши оцінку усім аргументам наведеним як у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження так і у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, дійшов правильного висновку, що Банк, пропустивши строк на апеляційне оскарження, зазначив необґрунтовані обставини та неповажні причини для його поновлення є необґрунтованими, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.
У зв`язку з цим Суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України, оскільки Банк не довів існування об`єктивних обставин, що зумовили пропуск процесуального строку на апеляційне оскарження, а наведені скаржником причини визнані судом апеляційної інстанції неповажними. 
Дійшовши цього висновку Суд погоджується з аналогічними аргументами Боржника (пункт 6.1) та відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункт 5.1) як необґрунтовані та такі, що не знайшли своє підтвердження під час касаційного розгляду справи.
7.16.  З урахуванням зазначеного Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції правильно з належним застосуванням пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України встановив наявність передбачених такою нормою підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Банку на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 31.07.2025 у цій справі.
Тож висновки апеляційного суду в оскаржуваній ухвалі зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи. Скаржник же не довів порушення норм матеріального і процесуального права судом апеляційної інстанції та не спростував відповідних висновків, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції. У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована.
7.17.  Дійшовши висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваної ухвали, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі № 908/103/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський
Судді К. М. Огороднік 
В. Я. Погребняк