УХВАЛА
25 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 570/6294/24
провадження № 61-1900ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воронюк Катерина Юріївна, на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду 
від 11 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)», Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, про відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
10 лютого 2026 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Воронюк К. Ю. подала касаційну скаргу на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року у справі 
№ 570/6294/24.
За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.
І. Щодо строку на касаційне оскарження 
Відповідно до положень статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється 
з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Воронюк К. Ю., залишено без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2025 року залишено без змін.
Заявник вважає, що строк на касаційне оскарження ним не пропущений, оскільки повний текст оскарженої постанови апеляційного суду отримано 
13 січня 2026 року.
Водночас стаття 390 ЦПК України розмежовує дату (день) складання повного судового рішення і дату (день) вручення учаснику справи повного судового рішення.
Ці дати можуть бути відмінні одна від одної, і день вручення учаснику справи повного судового рішення (навіть у разі доставлення до електронного кабінету в підсистемі Електронний суд) не обов`язково і не завжди є днем складання повного судового рішення.
Різним є і процесуальний механізм дії строку на касаційне оскарження залежно від вказаних строків, а саме: 
- у випадку подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення строк на касаційне оскарження вважається непропущеним і учаснику справи непотрібно подавати клопотання (заяву) про поновлення цього строку;
- у випадку подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного судового рішення, строк на касаційне оскарження вважається пропущеним, однак учасник справи в силу закону має право на поновлення такого строк за умови подання відповідного клопотання (заяви).
Таким чином законодавець у частині другій статті 390 ЦПК України вказав на поважну причину пропуску строку на касаційне оскарження, яка є підставою для поновлення цього строку.
При цьому треба враховувати, що за змістом частини першої статті 127 ЦПК України поновлення пропущеного процесуального строку встановленого законом відбувається не з ініціативи суду, а за заявою учасника справи.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) свідчить, що постанова Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року не містить вказівки на те, що дата складання її повного тексту є відмінною від дати її ухвалення, більш того 12 грудня 2025 року повний текст постанови було надіслано до ЄДРСР, а отже касаційна скарга подана 10 лютого 2026 року з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.
За таких обставин заявник має подати заяву (клопотання) про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження встановленого законом із зазначенням причин його пропуску. 
Відповідно до положень частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
ІІ. Щодо зазначення підстав касаційного оскарження
Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої 
статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається норма (норми) права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України, особа, яка подає скаргу має враховувати, що частина перша статті 411 ЦПК України в чинній редакції містить сім, а частина третя цієї статті - чотири, окремих пункти в яких викладено підстави для скасування судового рішення. 
Отже, у разі посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, заявник має конкретизувати, які саме випадки передбачені відповідними пунктами частин першої та/або третьої статті 411 ЦПК України наявні, на його думку, для скасування судових рішень та обґрунтувати свої доводи.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
Однак за змістом пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України умовою його застосування є обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Разом з тим, наразі заявником належним чином не обґрунтовано підставу (або підстави, якщо вони не є взаємовиключними) касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:
1) подання заяви (клопотання) про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження із наведенням поважних причин такого пропуску;
2) подання уточненої касаційної скарги із зазначенням у ній підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі. 
У разі подання уточненої касаційної скарги через підсистему Електронний суд заявниця має надати докази надсилання копії касаційної скарги до електронних кабінетів іншим учасникам справи або докази надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, які не зареєстровані в системі Електронний суд та не мають передбаченого законом обов`язку реєстрації електронного кабінету. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 127, 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воронюк Катерина Юріївна, на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року у справі № 570/6294/24 залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що у випадку, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала, а у разі, якщо не буде подана заява про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя В. В. Шипович