УХВАЛА

12 січня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/970/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління "Львівгазифікація"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025
у справі за позовом Акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління "Львівгазифікація"
до Львівської міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз",
про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради від 07.12.2017 в частині пункту 12 додатку, визнання права постійного користування на земельну ділянку та
за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" 
до відповідачів: 1) Акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління "Львівгазифікація"; 2) Львівської міської ради 
про визнання права користування земельною ділянкою, 
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Будівельно-монтажне управління "Львівгазифікація" (далі - позивач, скаржник, АТ "БМУ "Львівгазифікація") звернулося до суду з позовною заявою до Львівської міської ради (далі - Львівська міськрада) про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради від 07.12.2017 № 2780 (в редакції ухвали від 25.04.2019 № 4939) в частині пункту 12 Додатку щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4610136300:05:020:0009 та визнання права постійного користування на вказану земельну ділянку. Позов мотивовано тим, що АТ "БМУ "Львівгазифікація" є користувачем вказаної земельної ділянки, а Львівською міськрадою не визнається його право користування такою земельною ділянкою.
Водночас, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (далі - третя особа, АТ "Львівгаз") звернулася до суду з позовом до відповідачів АТ "БМУ "Львівгазифікація" та Львівської міськради про визнання права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 4610136300:05:020:0009 за АТ "Львівгаз". Позов мотивовано тим, що саме АТ "Львівгаз" є законним землекористувачем спірної земельної ділянки на підставі Державного акта Б № 040843 на право користування земельною ділянкою, виданого у 1987 році Виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів Виробничому об`єднанню газового господарства "Львівгаз".
Господарський суд Львівської області ухвалив рішення від 15.12.2023 про відмову у задоволенні позову АТ "БМУ "Львівгазифікація" та про задоволення позову АТ "Львівгаз". Визнав за АТ "Львівгаз" право постійного користування земельною ділянкою площею 2,5 га з кадастровим номером 4610136300:05:020:0009, що розташована в промзоні "Сигнівка" м. Львова, на підставі Державного акта Б №040843 на право користування земельною ділянкою, площею 2,5 га, в межах згідно з планом землекористування, виданого у 1987 році Виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів Виробничому об`єднанню газового господарства "Львівгаз".
Західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову від 15.04.2024 про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалив нове - про задоволення позову АТ "БМУ "Львівгазифікація" та відмову у позові АТ "Львівгаз". Визнав незаконною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 07.12.2017 № 2780 (в редакції ухвали від 25.04.2019 №4939) в частині пункту 12 Додатку щодо земельної ділянки кадастровий номер 4610136300:05:020:0009. Визнав право постійного користування на земельну ділянку кадастровий номер 4610136300:05:020:0009 за АТ "БМУ "Львівгазифікація".
Верховний Суд постановою від 24.07.2024 скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 та рішення Господарського суду Львівської області від 15.12.2023 у справі, справу направив на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.
Колегія суддів зазначила, що вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що у зв`язку з виходом Будівельно-монтажного управління із складу виробничого об`єднання "Львівгаз" відбулась реорганізація останнього, а внаслідок такої реорганізації Будівельно-монтажне управління "Львівгазифікація" виділилося зі складу виробничого об`єднання "Львівгаз" з усім майном (правами та обов`язками), призначеним для виконання функцій управління підрядною діяльністю по газифікації.
Верховний Суд вказав, що для вирішення питання про те, чи є позивач правонаступником Будівельно-монтажного управління в частині права постійного користування земельною ділянкою судам слід було встановити обставини приватизації Будівельно-монтажного управління, суд апеляційної інстанції не виправив помилок суду першої інстанції, а обставини відсутності у переліку майна, переданого до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління "Львівгазифікація", відомостей про земельну ділянку не дослідив і залишив поза увагою.
За результатами нового розгляду Господарський суд Львівської області рішенням від 05.05.2025 відмовив у задоволенні позовних вимог АТ "Львівгаз" та задовольнив позовні вимоги АТ "БМУ "Львівгазифікація".
Суд першої інстанції виходив з того, зокрема, що АТ "БМУ "Львівгазифікація" є правонаступником Будівельно-монтажного управління в частині права постійного користування спірною земельною ділянкою, набутою в постійне користування Будівельно-монтажним управлінням на підставі рішення виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області від 18.06.1987 № 300 та Державного акта № Б040843 про право користування землею 2,5 га для будівництва виробничої бази Будівельно-монтажного управління, а відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.11.2021 у справі № 906/620/19, припинення права користування земельною ділянкою з підстав припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво.
Західний апеляційний господарський суд постановою від 25.11.2025 рішення Господарського суду Львівської області від 05.05.2025 скасував в частині задоволення позовних вимог АТ "БМУ "Львівгазифікація" та ухвалив у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог 
Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що земельна ділянка не підлягала передачі до статутного фонду позивача та вважає, що АТ "БМУ "Львівгазифікація" не доведено, що воно є правонаступником Будівельно-монтажного управління в частині права постійного користування спірною земельною ділянкою.
АТ "БМУ "Львівгазифікація" через підсистему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025, у якій просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду Львівської області від 05.05.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Рогач Л. І. - головуюча, Краснов Є. В., Мачульський Г. М.
Перевіривши матеріали касаційної скарги (з урахуванням усунення недоліків), колегія суддів вирішила, що її подано з дотриманням вимог статей 287- 291 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
АТ "БМУ "Львівгазифікація" зазначило, що оскаржує судові рішення у справі з підстав, визначених у частині другій статті 287 ГПК України у випадках, передбачених пунктами 1, 3 цієї частини статті.
У касаційній скарзі вказано, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд апеляційної інстанції, порушуючи вимоги частини четвертої статті 236 ГПК України, не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладені у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 906/620/19 щодо переходу в порядку правонаступництва права постійного користування земельною ділянкою у результаті корпоратизації підприємств. 
Водночас скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування абзацу 2 частини другої статті 3, частини першої статті 5, частин першої та шостої статті 18 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", пункту 3 частини першої статті 27 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час корпоратизації Будівельно-монтажного управління, у поєднанні з пунктом 49 Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 № 250, у подібних правовідносинах. 
Враховуючи обґрунтування скаржником випадків, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження.
За змістом статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження. Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, то у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.
Щодо клопотання про зупинення дії оскаржуваної постанови
Водночас АТ "БМУ "Львівгазифікація" звернулося до Верховного Суду з заявою про зупинення дії постанови Західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 у цій справі до закінчення її перегляду у касаційному порядку.
Відповідач обґрунтував заяву тим, що у випадку скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції існує вірогідність суттєвого ускладнення поновлення прав позивача без ініціювання нових судових спорів з огляду на те, що "19.02.2025 Львівська міськрада подала клопотання (з порядком денним та проектом ухвали), зі змісту якого вбачається, що на розгляд чергової сесії Львівської міськради винесено питання № 53 "Про припинення права користування земельною ділянкою, в тому числі й акціонерному товариству "Будівельно-монтажне управління "Львівгазифікація" (код ЄДРПОУ 03331298) на земельну ділянку кадастровий номер 4610136300:05:020:0009; проектом ухвали також передбачалось: "Надати управлінню земельних ресурсів департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,5 га, кадастровий номер 4610136300:05:020:0009, яка розташована у промзоні "Сигнівка"".
На думку скаржника викладене підтверджує реальність намірів відповідача щодо продажу спірної земельної ділянки на аукціоні.
Згідно із частиною першою статті 332 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Розгляд питання про зупинення виконання (дії) оскаржуваного судового рішення має здійснюватися з дотриманням принципів господарського судочинства та має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати в зв`язку з дією та виконанням оскаржуваних судових рішень.
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повороту виконання цього рішення, повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо. При цьому застосування відповідних повноважень має бути обґрунтованим, а підстави вагомими та доведеними, оскільки у такому випадку інша сторона у справі (учасник справи), на користь якої таке рішення постановлене, буде обмежена у праві на задоволення своїх вимог (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 908/976/19).
Колегія суддів вважає, що задля уникнення негативних наслідків, які можуть настати у зв`язку з дією оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, наявні підстави для зупинення її дії, оскільки вирішення цього питання має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів учасника справи.
Керуючись статтями 234, 235, 287- 291, 294, 314, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження у справі № 914/970/22 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління "Львівгазифікація" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 і здійснити перегляд оскаржуваної постанови у відкритому судовому засіданні  04 лютого 2026 року о 12:00 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 10 (кабінет № 332). 
2. Зупинити дію постанови Західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 до закінчення її перегляду в касаційному порядку. 
3. Учасники справи мають право подати до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу до 28 січня 2026 року, відсутність яких не перешкоджатиме здійсненню касаційного перегляду.
4. Інформацію щодо розгляду справи можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет" за вебадресою: http://supreme.court.gov.ua.
5. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. Верховний Суд також роз`яснює про право сторін подати заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також про їхнє право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку статті 197 Господарського процесуального кодексу України.
6. Витребувати з Господарського суду Львівської області/Західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 914/970/22. 
7. Копію ухвали надіслати до Господарського суду Львівської області та Західного апеляційного господарського суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський