П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 742/1505/22
провадження № 51-665км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_7 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 червня 2025 року щодо 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,
до якої застосовано примусові заходи медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2025 року до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 24 червня 2025 року вказану ухвалу місцевого суду залишено без змін.
Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_7 01 квітня 2022 року приблизно о 19:30 по вул. Андріївській, 63 в м. Прилуки замахнулася сокирою на ОСОБА_8 , після чого продовжила бігти за останньою з сокирою і висловлювала намір вбити нею потерпілу.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник стверджує про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані ухвали і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування касаційних вимог захисник вказує, що суди не надали оцінку висновку судово-психіатричної експертизи № 171, а місцевий суд не долучив до матеріалів кримінального провадження відеозапис, яким спростовується експертиза № 649, виконана на замовлення сторони обвинувачення. Зазначає, що під час вибору експертної установи не було враховано думку сторони захисту. Апеляційний суд не постановив ухвали про відмову у задоволенні клопотання про призначення амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні:
- захисник підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити;
- прокурор заперечив доводи касаційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули.
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Сторона захисту не погоджується із врахування судами попередніх інстанцій висновку № 649 та вважає, що не було надано належну правову оцінку висновку судово-психіатричної експертизи № 171.
Суд вважає необґрунтованими вказані доводи.
В основу застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру судами було обґрунтовано покладено результати судових експертиз, предметом яких було питання психічного стану ОСОБА_7 , а саме:
- судово-психіатричної амбулаторної, проведеної на підставі ухвал місцевого суду від 12 жовтня 2023 року та 19 квітня 2024 року за клопотанням представника потерпілої (висновок від 04 червня 2024 року №649, відповідно до якого у період дії часу, до якого відноситься правопорушення, в якому вона обвинувачується, ОСОБА_7 виявляла ознаки Шизофренії параноїдальної, безперервний тип перебігу. Параноїдальний синдром (F20.0 згідно з МКХ-10). У період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому вона обвинувачується, за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 виявляє ознаки Шизофренії параноїдальної, берперервний тип перебігу. Параноїдальний синдром (F20.0 згідно з МКХ-10); за своїм психічним станом у теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи клінічний перебіг наявних у ОСОБА_7 психічних порушень, вона потребує поміщення в спеціальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги, а також запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь (відповідно до ст.92 КК України). ОСОБА_7 у теперішній час за своїм психічним станом не здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення);
- комісійної судово-психіатричної амбулаторної, проведеної на підставі ухвали суду першої інстанції від 29 листопада 2024 року за клопотанням сторони захисту (висновок від 04 березня 2025 року № 310, згідно з яким ОСОБА_7 під час інкримінованого їй діяння виявляла ознаки хронічного психічного захворювання «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром» (F20.0 за МКХ-10). За своїм психічним станом ОСОБА_7 в період інкримінованого їй діяння не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_7 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання «Шизофренія, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, апато-дисоціативний дефект» (F20.0 за МКХ -10). За своїм психічним станом ОСОБА_7 в теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом ОСОБА_7 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь (відповідно до ст.92 КК України). ОСОБА_7 в теперішній час за своїм психічним станом не здатна правильно сприймати, аналізувати обставини, які мають значення до кримінального провадження, та давати про них об`єктивні свідчення).
З матеріалів провадження вбачається, що місцевий суд відобразив у своєму рішенні результати первинної судово-психіатричної експертизи (висновок від 23 червня 2022 року № 171), проведеної на підставі постанови дізнавача від 17 червня 2022 року. 
Однак суд в основу свого рішення поклав дві інші експертизи, одна з яких проводилася за клопотанням сторони захисту. Зокрема суд першої інстанції задовольнив клопотання захисника та призначив комісійну судово-психіатричну експертизу, оскільки захист звертав увагу на наявність двох експертиз, результати яких відрізнялися (№ 171 та № 649).
Суд не вбачає порушення положень КПК чи права на захист у тому, що комісійну експертизу проводили в ДУ «Інститут судової психіатрії, МОЗ України», а не в іншій установі.
Висновки судово-психіатричного експерта та комісійної судово-психіатричної експертизи були проведені різними лікарями, хоча й однієї експертної установи, є вмотивованими та достатньо інформативними, не викликають сумніву у своїй об`єктивності, а також відповідають вимогам ст. 101 та ст.102 КПК.
Суд враховує, що комісійна експертиза проводилася двома експертами з вищим кваліфікаційним класом експертів, стаж експертної роботи яких становить 35 та 26 років.
Колегія суддів звертає увагу, що результати вказаних експертиз констатують необхідність застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру. 
Твердження захисника про те, що місцевий суд безпідставно не долучив до матеріалів кримінального провадження відеозапис, яким спростовується експертиза № 649 є невмотивованими, оскільки зміст вказаного висновку викладено послідовно, структуровано та з повним відображенням експертного дослідження за участю ОСОБА_7 .
З огляду на викладене Суд вважає, що суди попередніх інстанцій на основі належних висновків судових психіатричних експертиз дійшли правильного переконання та застосували до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру.
Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції вирішив клопотання сторони захисту про призначення повторної комплексної експертизи та обґрунтовано відмовив у його задоволенні, що відображено в ухвалі, яка оскаржується у цьому провадженні.
Таким чином, за наслідками касаційного перегляду оскаржуваних ухвал судів попередніх інстанцій колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, як про це вказує сторона захисту у касаційній скарзі. Оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими.
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3