ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2025 року 
м. Київ
cправа №  910/14795/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Баранця О. М., Губенко Н. М., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Текком"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.04.2025
(суддя Чинчин О. В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2025
(головуючий - Гаврилюк О. М., судді: Сулім В. В., Майданевич А. Г.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Текком"
про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Ірпінській фінансово - юридичній академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю, яка має заборгованість перед ДФС у справі № 910/14795/19
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текком"
до Державної фіскальної служби України
про стягнення 7 762 847,44 грн.
Хронологія спору
1.          22.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Текком" (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) про стягнення 7 762 847,44 грн унаслідок неналежного виконання останньою обов`язку з оплати робіт, виконаних Товариством за договором від 08.05.2015 № 76.
2.          24.12.2019 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020, про задоволення позову, а 07.04.2020 видав наказ на виконання цього рішення.
3.          20.02.2025 Товариство звернулося до суду першої інстанції із заявою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Ірпінській фінансово - юридичній академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Академія), яка має заборгованість перед ДФС у цій справі. Мотивувало тим, що ДФС є кредитором Академії за такими судовими рішеннями Господарського суду Київської області:
-          від 20.01.2020 у справі № 911/1109/18, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2020, про визнання недійсним договору оренди від 28.01.2013 № 130230, стягнення з Академії у дохід держави 1 440 258,30 грн, сплачених за цим договором, стягнення з Академії на користь прокуратури Київської області 11 682,94 грн судового збору, стягнення з Університету державної фіскальної служби України на користь прокуратури Київської області 11 682,94 грн судового збору;
-          від 01.10.2018 у справі № 911/1110/18, залишеного без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 та Верховного Суду від 20.11.2019, про визнання недійсним договору про надання послуг оренди нерухомого майна від 15.06.2009 № 917487, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна фінансово-юридична академія" і Національним університетом Державної податкової служби України, і стягнення з Академії у дохід держави 1 942 392,72 грн; 
-          від 01.10.2018 у справі № 911/1108/18, залишеного без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та Верховного Суду від 30.07.2019, про визнання недійсним договору про надання послуг оренди нерухомого майна від 07.03.2011 № 1117194, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна фінансово-юридична академія" і Національним університетом Державної податкової служби України, стягнення з Академії у дохід держави 3 262 355,35 грн, стягнення з Академії на користь прокуратури Київської області 49 816,33 грн судового збору, стягнення з Університету ДФС на користь прокуратури Київської області 881 грн судового збору; 
-          від 01.10.2018 у справі № 911/1107/18, залишеного без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 та Верховного Суду від 25.10.2019, про визнання недійсним договору про надання послуг оренди нерухомого майна від 14.03.2012 № 1217172, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна фінансово-юридична академія" і Національним університетом Державної податкової служби України, стягнення з Академії у дохід держави 2 880 516,60 грн, а на користь прокуратури Київської області 44 088,75 грн судового збору і стягнення з Університету ДФС України на користь прокуратури Київської області 881 грн судового збору;
-          від 03.12.2018 у справі № 911/1805/18, залишеного без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 та Верховного Суду від 17.07.2019, про визнання недійсним договору наймання (оренди) нерухомого майна від 10.01.2019 № 917116, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна фінансово-юридична академія" і Національним університетом Державної податкової служби України, стягнення з Академії у дохід держави 49 950 грн, сплачених за договором наймання (оренди) нерухомого майна від 10.01.2009 № 917116, стягнення з Академії на користь прокуратури Київської області 1 762 грн судового збору, стягнення з Університету ДФС України на користь прокуратури Київської області 1 762 грн судового збору;
-          від 01.11.2018 у справі № 911/1113/18, залишеного без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2019 та Верховного Суду від 09.07.2019, про визнання недійсним договору оренди від 23.02.2010 № 1017175, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна фінансово-юридична академія" і Національним університетом Державної податкової служби України, стягнення з Академії у дохід держави 2 595 600 грн, стягнення з Академії на користь прокуратури Київської області 38 934 грн судового збору, стягнення солідарно з Академії й Університету державної фіскальної служби України на користь прокуратури Київської області 1 762 грн судового збору.
Короткий зміст судових рішень 
4.          09.04.2025 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу, залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2025, про відмову у задоволенні цієї заяви.
5.          Мотивували тим, що повністю виконаними є накази Господарського суду Київської області: від 29.11.2018 у справі  № 911/1107/18 про стягнення з Академії у дохід держави 2 880 516,60 грн; від 29.11.2018 у справі № 911/1108/18 від 29.11.2018 про стягнення з Академії на користь прокуратури Київської області 49  816,33 грн судового збору; від 12.11.2018 у справі № 911/1109/18 про стягнення з Академії на користь прокуратури Київської області 11 682,94 грн судового збору; від 12.11.2018 у справі № 911/1109/18 про стягнення з Академії у дохід держави 1  440 258,30 грн; від 30.11.2018 у справі №  911/1113/18 про стягнення солідарно з Академії й Університету державної фіскальної служби України на користь прокуратури Київської області 1 762 грн судового збору; від 30.11.2018 у справі №  911/1113/18 про стягнення з Академії на користь прокуратури Київської області 38  934 грн судового збору; від 14.01.2019 у справі № 911/1805/18 про стягнення з Академії у дохід держави 49 950 грн. Це підтверджується постановами про закінчення виконавчих проваджень №№ 58020974, 58020859, 58046456, 58020668, 58021579, 58021197, 58021073, 58269267. 
6.          Виконання судових рішень у частині стягнення з Академії у дохід держави у справі № 911/1107/18 - 2 880 516,60 грн, у справі № 911/1109/18 - 1 440 258,30 грн та у справі № 911/1805/18 - 49 950 грн унеможливлює встановлення дійсного розміру заборгованості Академії перед державою. 
7.          До того ж у справах №№ 911/1109/18, 911/1110/18, 911/1108/18, 911/1107/18, 911/1805/18 та  911/1113/18 до стягнення з Академії присуджений борг саме у дохід держави, а не на користь ДФС України, стягувачами у них була прокуратура Київської області, а не ДФС як у справі, що розглядається.
8.          Апеляційний господарський суд також спростував твердження Товариства про позбавлення участі його представника у судовому засіданні у суді першої інстанції 09.04.2025 у режимі відеоконференцзв`язку на тій підставі, що воно не надало доказів підключення цього представника до режиму відеоконференцзв`язку з судом.
Короткий зміст касаційної скарги
9.          Товариство оскаржило ці судові рішення і в касаційній скарзі просить їх скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення його заяви. Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
10.          На обґрунтування доводів касаційної скарги послалося на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, адже він безпідставно не забезпечив участі представника Товариства у судовому засіданні 09.04.2025 у режимі відеоконференцзв`язку, позаяк цей представник очікував судове засідання, але запрошення до конференції у вигляді спливаючого вікна чи на електронну адресу не надійшло, а крім того відсутній протокол судового засідання, у якому би відображалося, що представника запрошено до відеоконференції. 
11.          Суд апеляційної інстанції зі свого боку належним чином не оцінив аргументи Товариства стосовно не забезпечення судом першої інстанції участі його представника у судовому засіданні 09.04.2025 у режимі відеоконференцзв`язку і не врахував у цьому контексті висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.03.2023 у справі № 905/2371/21. 
12.          Суд першої інстанції також помилково виснував, що стягувачами за наказами, виданими Господарським судом Київської області у справах №№ 911/1109/18, 911/1110/18, 911/1108/18,  911/1107/18, 911/1113/18, є саме прокуратура Київської області, а не боржник у справі № 910/14795/19 - ДФС. 
13.          Суди не врахували, що у судових рішеннях у справах №№ 911/1110/18, 911/1108/18, 911/1113/18 зазначено, що боржником є Академія, а позивачем - прокуратура, яка зверталася до суду в інтересах держави в особі ДФС; помилково не прийняли до уваги інформацію з Єдиного вебпорталу використання публічних коштів (SPENDING) про зарахування від Ірпінського відділу державної виконавчої служби на рахунок ДФС коштів, у платіжних документах про перерахування яких зазначалася Академія. Товариство зауважило про відсутність відомостей щодо виконання Академією рішень Господарського суду Київської області від 01.10.2018 у справі № 911/1110/18, згідно з яким сума, що підлягала стягненню, складала 1  942 392,72 грн, від 01.10.2018 у справі № 911/1108/18, згідно з яким сума, що підлягала стягненню, складала 3 262 355,35 грн та від 01.10.2018 у справі №  911/1113/18, згідно з яким сума, що підлягала стягненню, складала 2  595  600  грн. До того ж звернуло увагу на те, що виконавчі провадження №№  58269267, 58021197, 58021073, 58046456, 58020859 та 58021579 відкриті за наказами про стягнення судового збору на користь прокуратури Київської області, тоді як основна сума за судовими рішеннями стягується у дохід держави. 
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
14.          Відзиву на касаційну скаргу від ДФС не надійшло.
Позиція Верховного Суду
15.          Виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду у порядку, встановленому цим Законом (частини перша, четверта статті 53 Закону України "Про виконавче провадження").
16.          За змістом частини першої статті 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
17.          Під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до статті 336 ГПК України предметом дослідження суду має бути факт наявності заборгованості, що повинен підтверджуватися доказами, що відповідають вимогам статей 76-79 цього ж Кодексу, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які виконавець просить звернути стягнення.
18.          Правова позиція щодо предмета дослідження у цій категорії справ щодо застосування положень статті 336 ГПК України висловлена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.04.2020 у справі № 910/5300/17 та постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі №  925/1048/17, від 11.09.2019 у справі №  902/1260/15, від 01.08.2019 у справі №  927/313/18, від 06.02.2020 у справі №  913/381/18.
19.          Звертаючись до суду із заявою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, Товариство послалося на те, що ДФС є кредитором Академії на підставі названих раніше судових рішень.
20.          Проте суди попередніх інстанцій установили, що повністю виконаними є накази Господарського суду Київської області у справах, перелік яких визначений у пункті 5 цієї постанови, і це підтверджено постановами про закінчення виконавчих проваджень. До того ж у цих справах борг присуджений до стягнення з Академії саме у дохід держави, а не на користь ДФС України, стягувачами у них була прокуратура Київської області, а не ДФС як у справі, що розглядається. Крім того виконання судових рішень у справі № 911/1107/18 у частині стягнення з Академії у дохід держави 2 880 516,60 грн, у справі № 911/1109/18 - 1 440 258,30 грн та у справі № 911/1805/18 - 49 950 грн унеможливлює встановлення дійсного розміру заборгованості Академії перед державою. 
21.          Товариство зі свого боку не надало доказів на підтвердження протилежного,  не навело переконливих аргументів і не спростувало висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення його заяви. 
22.          Посилання скаржника на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.03.2023 у справі № 905/2371/21, не знайшли підтвердження, позаяк у цій справі суд касаційної інстанції установив порушення місцевим господарським судом норм процесуального права за відсутності доказів запрошення судом першої інстанції під час проведення судового засідання виклику представника на участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 
23.          Натомість у справі, що розглядається, як установив суд апеляційної інстанції, порушення процесуального законодавства не мало місце. Адже скаржник, стверджуючи, що на судове засідання 09.04.2025 о 12:20 представника Товариства не було приєднано в режимі відеоконференції через систему відеоконференцзв`язку з судом, не надав доказів знаходження на час початку судового засідання у режимі "онлайн". Відповідно до протоколу від 09.04.2025 судове засідання розпочалось о 13:16 год., при цьому з 11:45 год. по 12:12 год було оголошено сигнал "повітряна тривога". До того ж представник Товариства був присутній у суді апеляційної інстанції і мав можливість довести свою позицію.
24.          Тож доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження і не дають підстав для висновку про порушення господарськими судами першої й апеляційної інстанцій норм процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
25.          Частина третя статті 304 ГПК України передбачає, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
26.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
27.          Згідно з вимогами статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Судові витрати
28.          Оскільки касаційна скарга задоволенню не підлягає, то згідно зі статтею 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.          Касаційну скаргу Акціонерного товариства Товариства з обмеженою відповідальністю "Текком" залишити без задоволення.
2.          Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2025 у справі №  910/14795/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                       І. Кондратова

Судді                                                                                 О. Баранець

                                                                                          Н. Губенко