УХВАЛА

02 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №140/7446/24
адміністративне провадження № К/990/2675/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Радишевської О.Р.,  Соколова В.М., 
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Маневицька виправна колонія (№ 42)» про визнання бездіяльності протиправною, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Валюхом В.М. в м. Луцьку в порядку письмового провадження), -
В С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної установи «Маневицька виправна колонія (№ 42)» про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні та моральної шкоди.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року та закрито провадження у адміністративній справі. Роз`яснено ОСОБА_1 наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
16 січня 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі. 
Предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Волинським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скаржник зазначає, що ця справа має виняткове значення для нього, позаяк невиплата середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні державною установою «Маневицька виправна колонія (№42)» значно вплинула на утримання сім`ї позивача, оскільки, як зазначає скаржник, він сподівався, що як під час трудової діяльності, так і після її припинення він матиме достатній рівень матеріального забезпечення, щоб мати можливість для звернення до лікувальних закладів для кваліфікованої медичної допомоги та купівлі ліків, оскільки після звільнення з роботи позивач має проблеми зі здоров`ям.
Верховний Суд відхиляє викладені доводи, оскільки поняття виняткового значення справи є оціночним, воно потребує належного обґрунтування з боку скаржника. Посилання на матеріальні труднощі, які виникли через невиплату середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, не свідчать про настання незворотних наслідків для позивача.
Разом з цим скаржник вказує, що ця справа становить значний суспільний інтерес, оскільки порушення прав стосується особливої категорії громадян - працівників, що перебувають у трудових відносинах з державною установою «Маневицька виправна колонія (№42)», які протягом багатьох років виконували функцію держави по захисту прав громадян і які через дії держави в особі державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» також зазнали свавілля, порушення своїх прав не тільки як працівників, але і як громадян України.
Верховний Суд відхиляє викладені доводи, позаяк ця справа не має характеру загальносуспільного інтересу, оскільки не стосується питань, що впливають на широку громадськість або правозастосування в цілому. Порушення прав позивача, як про зазначається в касаційній скарзі, не створює підстав для визнання справи такою, що має виняткове значення для суспільства або для розвитку судової практики в цій категорії спорів.
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відтак, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.
З огляду на відхилення Верховним Судом зазначеної заявником виняткової обставини, передбаченої пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Маневицька виправна колонія (№ 42)» про визнання бездіяльності протиправною, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Валюхом В.М. в м. Луцьку в порядку письмового провадження).
2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.А. Уханенко О.Р. Радишевська   В.М. Соколов