ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №140/36313/23
адміністративне провадження № К/990/29311/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Желєзного І. В.,
суддів: Білак М. В., Мельник-Томенко Ж. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (В/ч НОМЕР_1 ) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року (головуючий суддя Гуляк В. В., судді Коваль Р. Й., Нос С. П.) у справі № 140/36313/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник) звернувся із позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі також - військова частина НОМЕР_1 , відповідач), у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення № 2615 про відмову в перетинанні державного кордону України від 04 грудня 2023 року на виїзд з України громадянина України ОСОБА_1 (далі - Рішення № 2615); 2) визнати протиправним та скасувати Акт про вилучення документа від 04 грудня 2023 року, паспорт громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 07 липня 2023 року, орган, що видав 8037; 3) зобов`язати відповідача забезпечити вільний перетин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за паспортом громадянина України для виїзду за кордон або за паспортом громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, за умови відсутності законних підстав для відмови в перетині державного кордону; 4) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 грудня 2023 року начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 лейтенантом ОСОБА_2 , в присутності старшого сержанта ОСОБА_3 , старшого сержанта ОСОБА_4 , відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», 04 грудня 2023 року здійснено вилучення поданого на прикордонний контроль документа: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 07 липня 2023 року, орган, що видав 8037, на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа складено акт вилучення документа.
3. У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 05 грудня 2023 року листом № 23/11052-23вх.-174 від 08 грудня 2023 року відповідач повідомив про причини вилучення паспортного документа та надав висновок про результати поглибленої перевірки документа. У висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 07 липня 2023 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано про наявність сумнівів щодо дійсності паспортного документа.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
4. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
5. Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що матеріали адміністративної справи не містять належних доказів, які би підтверджували, що паспортні документи позивача визнані недійсними саме через отримання нового паспорту громадянина України для виїзду за кордон. З інформації, яка наявна в базі даних Державної міграційної служби України (далі - ДМС України), щодо статусу паспортів громадянина України для виїзду за кордон, виданих на ім`я ОСОБА_1 паспорт серія НОМЕР_3 визнано недійсним, що ставить під сумів доводи позивача, що паспорти серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_4 визнані недійсними саме таким шляхом.
6. Оскільки рішення № 2615 від 04 грудня 2023 року начальника кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » лейтенанта ОСОБА_7 винесено у зв`язку із складенням акта вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 07 липня 2023 року, орган, що видав 8037, який у результаті визнано недійсним, суд дійшов висновку, що підстави для скасування рішення № 2615 від 04 грудня 2023 року відсутні.
7. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що права позивача будуть порушені при перетині кордону позивачем за іншим паспортом громадянина України для виїзду за кордон, або за паспортом громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо / ймовірно будуть порушені у майбутньому, то питання щодо зобов`язання відповідача забезпечити вільний перетин державного кордону України ОСОБА_1 є передчасним, тому ця вимога задоволенню не підлягає.
8. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
9. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 04 липня 2024 року апеляційну скаргу позивача задовольнив частково. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року скасував і прийняв нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав протиправним і скасував рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2615 від 04 грудня 2023 року про відмову в перетинанні державного кордону України на виїзд з України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
10. Задовольняючи частково позовну заяву, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірне рішення № 2615 від 04 грудня 2023 року ухвалено відповідачем у зв`язку із складенням акта від 04 грудня 2023 року вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 07 липня 2023 року, дійсність якого поставлено під сумнів згідно Висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа від 04 грудня 2023 року.
11. Колегія суддів врахувала, що у спірних правовідносинах в процесі (процедурі) здійснення позивачем офіційного перетину державного кордону України 04 грудня 2023 року працівником прикордонної служби ОСОБА_8 подано на адресу спеціаліста з поглибленої перевірки документів ОСОБА_9 заяву від 04 грудня 2023 року щодо здійснення поглибленої перевірки документа: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданого 07 липня 2023 року, орган, що видав 8037, з метою встановлення його дійсності та приналежності громадянину України ОСОБА_1 .
12. Із змісту Висновку за результатами поглибленої перевірки документа від 04 грудня 2023 року вбачається, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий 07 липня 2023 року, орган, що видав 8037, на ім`я ОСОБА_1 , містить сумніви щодо його дійсності. Тобто висновок не містить однозначного твердження про те, що досліджуваний паспорт громадянина України для виїзду за кордон є недійсним.
13. Оспорюване у цій справі рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2615 від 04 грудня 2023 року про відмову позивачу ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України, є наслідком попередніх дій посадових осіб прикордонної служби щодо перевірки та вилучення паспортного документа, та наслідком формування твердження про те, що у позивача відсутній дійсний паспортний документ, який дає право перетину державного кордону.
14. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що станом на 04 грудня 2023 року (на час вилучення) паспорт громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 був фактично наявним і був дійсним.
15. Не погоджуючись із таким рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
16. На обґрунтування касаційної скарги представник відповідача зазначає, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального права, невірно з`ясовано обставини справи, а висновки, викладені в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають обставинам справи.
17. Зазначає, що судом апеляційної інстанцій помилково застосовано положення абзацу 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у взаємозв`язку з пунктом 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 1995 року № 57 (далі - Правила № 57) та пункту 16 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року N 921 (далі - Порядок № 921). Судом не враховано того факту, що позивачем не надано військово-облікового документа з наявною відміткою про зняття з військового обліку, що суперечить пунту 2-6 Правил № 57, яким передбачене право на перетин державного кордону військовозобов`язаним, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
18. Представник відповідача вказує на те, що на день звернення із цією касаційною скаргою відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 6 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455; частини 1 статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05 листопада 2009 N 1710-VI (далі - Закон N 1710-VI), пункту 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», абзацу 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
19. На думку представника відповідача, судом апеляційної інстанцій неправильно з`ясовано обставини справи. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, чоловіки віком від 18 до 60 років, які є багатодітними батьками, зобов`язані надавати уповноваженій службовій особі під час проходження прикордонного контролю, крім паспортного документа, військово-облікові документи з відміткою про зняття особи з військового обліку.
20. Під час проходження позивачем прикордонного контролю в останнього був відсутній дійсний паспортний документ, оскільки такий був вилучений за результатами здійснення поглибленої перевірки документа та складено акт вилучення документа.
21. Представник відповідача зазначає, що позивач на прикордонний контроль не надав жодного документа, який підтверджує його статус військовозобов`язаної особи, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та має право на виїзд з України.
22. На думку представника відповідача, суд апеляційної інстанції встановив обставини справи на підставі неналежних доказів (фотокопії облікової картки з АІТС «Оберіг»), зокрема те, що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , користується правом на відстрочку, що підтверджується даними облікової картки АІТС «Оберіг» Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Підставою для отримання права на відстрочку позивачем є перебування на його утриманні трьох дітей у віці до 18 років.
23. Указаний доказ не був наданий позивачем ні під час проходження прикордонного контролю ні до суду першої інстанції, а лише до суду апеляційної інстанції, проте відповідно до вимог статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в апеляційній скарзі представник позивача не обґрунтував об`єктивну неможливість подання доказів до суду першої інстанції.
24. З урахуванням наведеного вище, представник відповідача просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року в адміністративній справі № 140/36313/23 в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.
Позиція інших учасників справи
25. У відзиві на касаційну скаргу представник позивача зазначив, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції у цій справі ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
26. Зазначає, що підставою для відмови позивачу у перетині державного кордону України стала відсутність у нього дійсного паспортного документа, який дає право перетину державного кордону, у зв`язку з вилученням відповідачем у нього паспорту громадянина України для виїзду за кордон.
27. Суд апеляційної інстанції правильно встановив, що спірним рішенням № 2615 про відмову в перетинанні Державного кордону України від 04 грудня 2023 року на виїзд з України начальника кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » лейтенанта ОСОБА_7 , ОСОБА_1 відмовлено у перетинанні державного кордону в зв`язку із відсутністю в останнього дійсного паспортного документу, який надає право на перетин державного кордону.
28. Звертає увагу, що представник відповідача необґрунтовано посилається на неподання позивачем його військово-облікового документа з відміткою про зняття з військового обліку, оскільки позивач перебуває на військовому обліку та має відстрочку у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей у віці до 18 років. Причиною відмови у перетині державного кордону є відсутність дійсного паспортного документа, який вилучений службовими особами відповідача у зв`язку із сумнівами щодо його дійсності, який за результатами експертного дослідження відповідає за своїми характеристиками аналогічним паспортним документам, які видаються/видавалися уповноваженими органами України.
29. Відсутність, за твердженням представника відповідача, військово-облікового документа з відміткою про зняття з військового обліку ОСОБА_1 не є причиною відмови у перетині державного кордону 04 грудня 2023 року, що підтверджується матеріалами справи.
30. Зазначає, що вказані представником відповідача доводи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права спростовується змістом апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , яка просила поновити строк для подання доказів, зазначених у додатках до апеляційної скарги.
31. У зв`язку з викладеним представник позивача просить відмовити в задоволенні касаційної скарги відповідача, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій залишити без змін.
Рух касаційної скарги
32. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 16 вересня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (В/ч НОМЕР_1 ) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2024 року у справі №140/36313/23.
33. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів, головуючим суддею визначено Желєзного І. В., суддів Білак М. В. та Мельник-Томенко Ж. М.
34. Ухвалою від 22 січня 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою призначив справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій 
35. Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України.
36. Позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , користується правом на відстрочку.
37. Підставою для отримання права на відстрочку позивачем є перебування на його утриманні трьох дітей у віці до 18 років.
38. 04 грудня 2023 року позивач мав намір перетнути державний кордон України. Під час здійснення прикордонного контролю позивач надав, зокрема паспорт для виїзду закордон НОМЕР_2 , виданий 07 липня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 .
39. 04 грудня 2023 року начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 лейтенантом ОСОБА_2 здійснено вилучення поданого на прикордонний контроль документа: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 07 липня 2023 року, орган, що видав 8037, на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа, про що складено Акт вилучення документа.
40. Також 04 грудня 2023 року рішенням відповідача N 2615 про відмову в перетинанні державного кордону України, згідно із вимогами статті 14 Закону N 1710-VI начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 лейтенантом ОСОБА_2 відмовлено у виїзді з України ОСОБА_1 з причин відсутності дійсного паспортного документа, який дає право перетину державного кордону, у зв`язку з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
41. У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 05 грудня 2023 року листом N 23/11052-23вх.-174 від 08 грудня 2023 року відповідач повідомив про причини вилучення паспортного документа та надав висновок про результати поглибленої перевірки. У висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 07 липня 2023 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказано, що наявні сумніви щодо дійсності паспортного документа.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
42. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
43. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
44. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
45. У справі, що розглядається, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні Державного кордону України від 04 грудня 2023 року на виїзд з України та забезпечити вільний перетин державного кордону і повернути паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 07 липня 2023 року.
46. Касаційне провадження у справі відкрито з огляду на потребу перевірити доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження рішення суду апеляційної інстанції, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
47. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
48. Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, що встановлюються законом.
49. За приписами статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також чи є вони обґрунтованими, тобто такими, що враховують усі істотні обставини.
50. Згідно зі статтею 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності відповідного рішення (дії) покладається на відповідача.
51. Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації. Так, відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 23 цього Закону не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.
52. Правилами перетинання державного кордону громадянами України визначено порядок перетинання громадянами України державного кордону.
53. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону N 1710-VI, перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.
54. Згідно з частиною другою статті 6 Закону N 1710-VI, початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.
55. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами (частина 3 статті 6 Закону N 1710-VI).
56. Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону N 1710-VI, прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.
57. Статтею 7 Закону N 1710-VI визначено, що паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.
58. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон. Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з урахуванням результатів оцінки ризиків можуть проводити перевірку підтверджуючих документів та повторну перевірку документів осіб, які перетинають державний кордон.
59. Приписи статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначають загальні процедури прикордонного контролю, серед яких, зокрема, передбачено, що громадяни України перетинають державний кордон у пунктах пропуску після пред`явлення одного з документів, передбачених статтею 2 цього Закону (паспорт для виїзду за кордон, дипломатичний або службовий паспорт, посвідчення особи моряка чи члена екіпажу, посвідчення на повернення в Україну).
60. Аналогічні положення містить Закон N 1710-VI, згідно зі статтями 6 та 14 якого перетин державного кордону дозволяється лише за умови пред`явлення дійсних паспортних документів та, у передбачених випадках, інших документів, що підтверджують право особи на виїзд. Рішення про відмову в пропуску приймається уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України та оформлюється у встановленому порядку.
61. Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що перетин громадянами України державного кордону здійснюється виключно у разі проходження ними, зокрема, прикордонного контролю, який полягає у пред`явленні особами, які перетинають кордон паспортних та інших документів, їх перевірку уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України.
62. Як установлено судами попередніх інстанцій, спірним Рішенням № 2615, ОСОБА_1 відмовлено у перетинанні державного кордону у зв`язку із відсутністю в останнього дійсного паспортного документа, який надає право на перетин державного кордону.
63. Відмова спричинена тим, що 04 грудня 2023 року начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 6 ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі частини третьої статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України» здійснено вилучення поданого на прикордонний контроль паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За результатами здійснення поглибленої перевірки паспорта складено акт вилучення документа від 04 грудня 2023 року.
64. Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що обставини, які підлягають встановленню та дослідженню у цій справі, це правомірність дій і рішень відповідних посадових осіб прикордонної служби щодо відмови 04 грудня 2023 року позивачу у перетинанні державного кордону з підстав відсутності у нього дійсного паспортного документа, який надає право на перетин державного кордону.
65. Рішення № 2615 про відмову в перетинанні державного кордону України від 04 грудня 2023 року ухвалене відповідачем у зв`язку із складенням акта від 04 грудня 2023 року вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 07 липня 2023 року, дійсність якого поставлено під сумнів згідно з Висновком від 04 грудня 2023 року за результатами здійснення поглибленої перевірки документа.
66. Зі змісту Висновку за результатами поглибленої перевірки документа від 04 грудня 2023 року убачається, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий 07 липня 2023 року, орган, що видав 8037, на ім`я ОСОБА_5 , містить сумніви щодо його дійсності.
67. Саме цей висновок є наслідком формування твердження про те, що у позивача відсутній дійсний паспортний документ, який дає право перетину державного кордону.
68. Колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що вказаний вище Висновок не містить однозначного твердження про те, що досліджуваний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 є недійсним.
69. При цьому висновок експертного дослідження N 51-126/29 від 29 грудня 2023 року Головного експертно-криміналістичного центру Державної прикордонної служби підтверджує, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 07 липня 2023 року на ім`я ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає за своїми характеристиками аналогічним паспортним документам, які видаються / видавалися уповноваженими органами України.
70. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 07 липня 2023 року на ім`я ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 на час його вилучення відповідачем (04 грудня 2023 року) був дійсним.
71. Відповідно до статті 14 Закону N 1710-VI відмова у перетинанні державного кордону громадянину України при виїзді з України допускається лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи із зазначенням причин відмови та у випадках, прямо передбачених законом (зокрема: відсутність документів, необхідних для в`їзду до держави прямування/транзиту у передбачених законодавством випадках, або наявність підстав для тимчасового обмеження права виїзду за кордон). Отже, рішення про відмову повинно містити конкретну законну підставу та її фактичне підтвердження.
72. Внутрішнє припущення (сумнів) посадової особи щодо паспортного документа не може підміняти встановлення юридично значимого факту: або відсутності дійсного документа, або наявності іншої визначеної законом підстави для відмови. Наявність такої підстави має бути доведена та відображена у мотивувальній частині рішення про відмову, інакше рішення не відповідає вимогам обґрунтованості.
73. Ураховуючи наведене вище, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції правильно визначив обставини, які підлягають встановленню та дійшов правильного висновку, що зазначений вище паспорт позивача станом на 04 грудня 2023 року був фактично наявним і був дійсним. Фіксація у висновку поглибленої перевірки «сумнівів щодо дійсності документа» не формує правової презумпції його недійсності і не може автоматично трансформуватися у підставу відмови з мотиву «відсутності дійсного паспортного документа, який дає право на перетин кордону», оскільки наявність сумніву є підставою для перевірочних дій, проте не є доказом недійсності як юридичного факту.
74. Колегія суддів звертає увагу, що вилучення паспорта для виїзду за кордон (як процесуальна дія під час прикордонного контролю) не є тотожним встановленню юридичного факту недійсності паспортного документа. Сам факт його вилучення не створює правового наслідку «відсутності дійсного паспортного документа, який дає право на перетин кордону», якщо недійсність не встановлена у передбаченому законом порядку та не підтверджена належними доказами.
75. Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України приймається уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України та оформлюється у встановленому порядку, проте відповідач не навів і не підтвердив належними доказами, що на момент відмови позивачу у перетині державного кордону України він не мав дійсного паспортного документа або що поданий документ був недійсним, а не лише містив сумніви щодо дійсності.
76. Станом на 04 грудня 2023 року відповідач, ухвалюючи рішення про відмову в перетинанні державного кордону, був зобов`язаний: визначити конкретну підставу відмови; надати належні докази її наявності; відобразити це у мотивуванні рішення так, щоб воно ґрунтувалося на встановлених фактах, а не на припущеннях.
77. У спорах щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень тягар доказування покладається на відповідача. Саме відповідач зобов`язаний довести, що оскаржуване рішення прийнято на підставі закону, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.
78. При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що за наслідками вилучення відповідачем дійсного паспортного документа позивача для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 07 липня 2023 року органом видачі 8037, позивач звернувся до Державної міграційної служби України 11 грудня 2023 року для оформлення нових паспортних документів для виїзду за кордон, наслідком чого стало внесення Державною міграційною службою України до інформаційно-комунікаційної системи Державної міграційної служби України відомостей про недійсність з 11 грудня 2023 року зазначеного паспорту, що давало можливість отримання ним 13 грудня 2023 року нового паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , органом видачі 8018.
79. Отже, недійсність паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 07 липня 2023 року органом видачі 8037 з 11 грудня 2023 року, спричинена зверненням позивача до Державної міграційної служби України для оформлення нових паспортних документів для виїзду за кордон.
80. Крім того, з витягу із сайта Державної міграційної служби України із вкладки «Перевірка недійсних документів» станом на 07 грудня 2023 року 14:49 год результат перевірки: документ: Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_5 - інформація про визнання недійсним документа в базах даних ДМС відсутня.
81. Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що спеціалістом з поглибленої перевірки документів (паспорта громадянина України для виїзду за кордон) на предмет його приналежності особі у зв`язку з не зчитуванням машинощитувальної зони, формально зазначив «сумніви щодо дійсності документу» без ретельного зазначення у висновку дослідження спеціалістом відповідного конкретного зазначення, у чому саме вбачається сумнів щодо дійсності документа, що вказує на неправомірні дії відповідних посадових осіб відповідача щодо вилучення вказаного вище паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що в подальшому призвело до винесення незаконного рішення N 2615 про відмову в перетинанні державного кордону України від 04 грудня 2023 року на виїзд з України громадянина України ОСОБА_1 .
82. Отже, суд апеляційної інстанції, визнаючи протиправним та скасовуючи рішення № 2615 про відмову у перетинанні державного кордону від 04 грудня 2023 року, виходив із правильного розуміння меж та підстав судового контролю за рішеннями суб`єктів владних повноважень. Відповідач не довів наявності станом на 04 грудня 2023 року законної та фактично підтвердженої підстави для відмови у пропуску через державний кордон.
83. Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що доводи касаційної скарги фактично зводяться до того, що позивачу відмовлено у перетині державного кордону України через ненадання позивачем військово-облікового документа з наявною відміткою про зняття з військового обліку. Проте, як уже зазначалось вище, у рішенні № 2615 про відмову в перетинанні державного кордону України від 04 грудня 2023 року, підставою для відмови у перетині кордону є «відсутній у позивача дійсний паспортний документ, який надає право на перетин державного кордону».
84. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, а не встановлює нові факти і не підміняє дослідження доказів щодо нових обставин. Тому доводи, що позивач «не надав військово-облікових документів» у касаційній скарзі, коли вони не були предметом встановлення судами попередніх інстанцій, не формує самостійної належної підстави касаційного перегляду. 
85. Посилання представника відповідача на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 6 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455; частини 1 статті 14 Закону N 1710-VI, пункту 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», абзацу 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у спірних правовідносинах, не можуть бути підставою для їх формування, оскільки у цій справі виникли правовідносини з інших підстав, а саме відсутності у позивача дійсного паспортного документа, який надає право на перетин державного кордону, а не ненадання позивачем військово-облікового документа чи його відсутність.
86. При цьому колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд вже викладав висновки щодо зазначених представником відповідача норм законів порядків та правил затверджених Кабінетом Міністрів України, зокрема у постановах від 17 жовтня 2025 року у справі № 380/22083/23, від 31 серпня 2023 року у справі № 380/572/23, від 17 серпня 2023 року в справі № 380/7792/22 та від 09 березня 2023 року у справі № 600/2520/22-а.
87. Колегія суддів зазначає, що відповідно до Закону N 1710-VI рішення про відмову у перетинанні державного кордону має прийматися за наявності визначених законом підстав, бути належним чином оформленим та містити чітке зазначення причин відмови. Отже, правомірність відмови підлягає оцінці насамперед крізь призму тих конкретних підстав і мотивів, які прямо зазначені у рішенні суб`єкта владних повноважень, а не через можливі міркування, сформульовані згодом у судовому процесі.
88. Посилання представника відповідача на інші можливі підстави відмови (у тому числі пов`язані з військово-обліковими документами чи іншими аспектами правового режиму) не можуть бути прийняті судом на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення № 2615 про відмову в перетинанні державного кордону України від 04 грудня 2023 року, якщо такі підстави не зазначені у самому рішенні та не становили його фактичної й правової основи станом на 04 грудня 2023 року. 
89. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що Рішення № 2615 ухвалено без належної фактичної підстави, оскільки зазначена у ньому причина відмови «відсутній дійсний паспортний документ, який надає право на перетин державного кордону» не узгоджується з реально встановленими обставинами та не підтверджена належними і достатніми доказами.
90. Доводи касаційної скарги, за своїм змістом, спрямовані переважно на інше тлумачення встановлених судами фактичних обставин та переоцінку доказів, тоді як повноваження суду касаційної інстанції не зводяться до повторного дослідження доказової бази за відсутності передбачених процесуальним законом підстав. 
91. Отже, доводи касаційної скарги, які були підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду.
92. Колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухвалені оскаржуваної постанови і погоджується із висновками суду апеляційної інстанції у цій справі.
93. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
94. Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
95. Оскільки оскаржуване судове рішення прийнято з додержанням норм процесуального права, а правових висновків суду апеляційної інстанції скаржник не спростував, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі № 140/36313/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний
Судді М. В. Білак
Ж. М. Мельник-Томенко