УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 199/2127/25
провадження № 51 - 121 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 жовтня 2025 року в кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025047220000055, щодо
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Ясенівський м. Ровеньки Луганської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
за її обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 59-1 ч. 3 п. 4, ч.2 п.1-3 КК України.
На підставі ст. 49-2 ч. 1 КВК України визначено обчислювати початок строку відбування покарання ОСОБА_4 у виді пробаційного нагляду з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком суду в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання за відсутності учасників судового провадження  ОСОБА_4 визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального проступку за таких, встановлених органом досудового розслідування, обставин.
25 січня 2025 року близько 15 години ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 знаходились на кухні в квартирі АДРЕСА_3 , куди також зайшла мати чоловіка ОСОБА_7 , яка є особою похилого віку та проживає разом з ними. У цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 , перебуваючи у безпосередній близькості спиною до потерпілої ОСОБА_8 , скороваркою заподіяла потерпілій один удар в область лобної ділянки зліва, після чого різко своїми обома руками схопила потерпілу за ліве та праве передпліччя.
Внаслідок своїх умисних дій ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду - без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування своїх вимог захисник вказує на те, що під час оскарження вироку суду обвинувачена ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі вказувала на визнання нею вини на досудовому розслідуванні під психологічним тиском дільничного та дізнавача, при цьому захисника під час підписання заяви з нею фактично не було.
На думку захисника, суд апеляційної інстанції не зважив на доводи апеляційної скарги обвинуваченої, не перевірив надані докази, не допитав чоловіка засудженої, який є у справі свідком та належним чином не надав оцінки порушенням, які мали місце під час досудового розслідування та які належним чином не перевірені судом першої інстанції. Крім того, захисник посилається на практику Верховного Суду у справі №185/7793/20, яка викладена у постанові від 06 жовтня 2021 року щодо захисту прав особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, і перевірки процедури дотримання органами досудового розслідування прав та інтересів цієї особи.
Таким чином захисник вважає, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_4 , не обґрунтував своє рішення та безпідставно залишив її апеляційну скаргу без задоволення.
Мотиви Суду
Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучену до касаційної скарги копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За змістом касаційної скарги захисник вказує на незаконність рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вбачає порушення цим судом принципу змагальності сторін, вимог статей 302, 368 ч. 6 КПК України, та зазначає про порушення процедури притягнення особи до кримінальної відповідальності органами досудового розслідування, а докази, отриманні під тиском та погрозами, мають бути визнані недопустимими.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу,
та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як видно з матеріалів провадження за касаційною скаргою та наданого оскаржуваного судового рішення, судовий розгляд обвинувального акта щодо ОСОБА_4 здійснено в порядку спрощеного провадження за правилами статей 381, 382 КПК України.
Відповідно до ст. 302 ч. 2 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
За змістом ст. 381 КПК України, після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а в разі затримання особи - у порядку, передбаченому ст. 298-2 ч. 4 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд. Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлених під час дізнання обставин і згоден із розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно
із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом,
з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ст. 382 ч. 2 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У ньому за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що за змістом ст. 394 ч. 1 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Проте обвинувачена в апеляційній скарзі не погодилась з установленими досудовим розслідуванням фактичними обставинами, за умови розгляду справи у спрощеному порядку і вказала на порушення її права на захист щодо отримання заяви про визнання винуватості та погодження на встановлені фактичні обставини.
Спростовуючи доводи її апеляційної скарги, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 дотримався наведених вище норм процесуального закону. При цьому, перевіряючи матеріали провадження, апеляційний суд зазначив, що 20 лютого 2025 року до суду було направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , до якого додано розписку про отримання обвинуваченою ОСОБА_4 копії обвинувального акту в присутності її захисника ОСОБА_9 та заяви обвинуваченої ОСОБА_4 щодо визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Вказана заява була підписана ОСОБА_4 в присутності її захисника - адвоката ОСОБА_9 . У цій заяві обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч. 2 КК України, та зазначає про згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального проступку, розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без її виклику і без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, яка підписана обвинуваченою власноруч. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_4 була підтверджена її захисником ОСОБА_9 , що ним засвідчено власноруч, а тому доводи про протилежне є безпідставними.
З рішення апеляційного суду вбачається, що заява про беззаперечне визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадження підписана обвинуваченою та захисником без будь-яких зауважень, заяв, скарг та клопотань.
Суд апеляційної інстанції під час розгляду встановив, що протокол допиту ОСОБА_4 в якості підозрюваної, в якому зазначені її показання щодо обставин кримінального проступку, містить визнання провини в повному обсязі та згоду зі встановленими в ході досудового розслідування обставинами.
При цьому у своєму рішенні суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що відповідно до вимог ст. 381 ч. 2 КПК України суд першої інстанції розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку ОСОБА_4 без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження з тих підстав, що обвинувачена не оспорювала встановлені під час дізнання обставини і була згодна з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні. 
Апеляційний суд доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про надання показань, в яких вона визнає вину, під психологічним тиском дільничного та дізнавача перевірив і зазначив, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі та маючи безперешкодну можливість подати до правоохоронного органу заяви/скарги в порядку ст. 214 КПК України, не зверталася із відповідною заявою або скаргою щодо неправомірних дій працівників правоохоронних органів, що свідчить про безпідставність її тверджень щодо застосування до неї психологічного тиску.
Перевірив апеляційний суд і доводи обвинуваченої щодо повідомлення дільничним поліції в усній формі про виклик її та чоловіка на допит без надання повісток та вказав, що вони не заслуговують на увагу, оскільки вказане не свідчить допущення органом досудового розслідування істотного порушення вимог КПК України або порушення процедури проведення допиту потерпілої.
При цьому апеляційний суд вказав на те, що обвинуваченій ОСОБА_4 були відкриті матеріали кримінального провадження, з якими вона ознайомилась 20 лютого 2025 року, та будь-яких зауважень після ознайомлення не мала.
Таким чином апеляційним судом не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при порушенні вказаного кримінального провадження, його розслідуванні та під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
За результатом апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі надав обґрунтовані відповіді на доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої,
які є аналогічними доводам касаційної скарги захисника, навів переконливі аргументи на їх спростування, зазначив підстави, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, та належним чином мотивував своє рішення.
За таких обставин, з ухвали апеляційного суду вбачається, що суд апеляційної інстанції не допустив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи касаційної скарги захисника є безпідставними.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Доводи касаційної скарги захисника про порушення вимог статей 368 ч. 6 КПК України щодо неврахування судом апеляційної інстанції практики Верховного Суду, а саме висновків, які містить постанова від 06 жовтня 2021 року (справа № 185/7793/20) також є неспроможними з огляду на таке.
Під час розгляду вказаного кримінального провадження, яке також судом було розглянуто за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, прокурором ставилось питання про відсутність захисника під час досудового розслідування і такі доводи були спроможними, а тому Верховний Суд скасував ухвалу апеляційного суду.
В кримінальному проваджені щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування у обвинуваченої ОСОБА_4 був захисник, що було перевірено та підтверджено судом апеляційної інстанції, про що зазначено в ухвалі цього суду.  
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, з касаційної скарги, наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для її задоволення, скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції немає, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити захиснику засудженої ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 жовтня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3