Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року
м. Київ
справа № 725/2392/25
провадження № 51- 4545 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвали Чернівецького районного суду м. Чернівців від 24 вересня 2025 року та судді Чернівецького апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року, 
встановив:
Чернівецький районний суд м. Чернівців ухвалою від 24 вересня 2025 року постановив видалити ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, з зали судового засідання на весь час судового розгляду даного кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 вказану ухвалу оскаржив в апеляційному порядку.
Чернівецький апеляційний суд ухвалою від 07 жовтня 2025 року на підставі ч. 4
ст. 399 КПК України відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .
За змістом касаційної скарги обвинувачений, не погоджуючись із постановленими судами першої та апеляційної інстанцій рішеннями, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, вжити заходів по забезпеченню його безпосередньої участі в судовому засіданні при розгляді даної скарги.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно відмовити з огляду на таке.
Частинами 1, 2 статті 392 КПК України визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окрім ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Як убачається зі змісту касаційної скарги обвинуваченого, ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 24 вересня 2025 року за порушення порядку в залі судового засідання та непідкорення розпорядженням головуючого в судових засіданнях обвинуваченого ОСОБА_4 видалено з зали судового засідання на весь час судового розгляду.
Вказана ухвала постановлена в межах компетенції суду першої інстанції та не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Так, суддя Чернівецького апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам ч. 2 ст. 396 КПК України, дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, якою обвинуваченого ОСОБА_4 видалено з зали судового засідання, не підлягає окремому апеляційному оскарженню та на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив у відкритті провадження за його апеляційною скаргою.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з таким висновком судді апеляційного суду, вважає його достатньо вмотивованим, а ухвалу від 07 жовтня 2025 року - такою, що повністю відповідає вимогам КПК України.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що обґрунтовані підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 відсутні, тому у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою необхідно відмовити. 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
відмовити обвинуваченому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвали Чернівецького районного суду м. Чернівців від 24 вересня 2025 року та судді Чернівецького апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3