ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 400/9559/25
адміністративне провадження № К/990/50765/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції справу № 400/9559/25
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Дяченко Олексій Володимирович,
на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року (головуючий суддя Бульба Н.О.),
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року (колегія суддів у складі головуючого судді Скрипченка В.О., суддів: Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи і рішень судів попередніх інстанцій
1. У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просив:
1.1. визнати протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.02.2022 по 17.05.2024, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 роки, одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки, без урахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022, на 01.01.2023 та розрахункової величини 2684 грн у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт;
1.2. зобов`язати В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат за період з 18.02.2022 по 17.05.2024, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 роки, одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений законом станом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 - 2481 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 - 2684 грн, розрахункової величини 2684 грн на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
2. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Надано позивачу десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин, а саме доказів на підтвердження отримання грошового атестату ОСОБА_1 після звільнення із зазначенням дати його отримання.
3. Залишаючи позов без руху суд першої інстанції вказав, що відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-IX) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Звернувшись до суду з позовними вимогами до В/ч НОМЕР_1 щодо проведення перерахунку грошового забезпечення за період з 18.02.2022 до 17.05.2024, позивач не подав клопотання про поновлення строку звернення до суду, не надав доказів на підтвердження отримання грошового атестату після звільнення із зазначенням дати отримання.
4. 18.09.2025 на виконання ухвали про залишення позову без руху позивач надіслав заяву про усунення недоліків та просив поновити строк звернення до суду урахувавши те, що письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені відповідач ОСОБА_1 не надсилав, про порушення своїх прав дізнався після отримання відповіді від відповідача від 10.08.2025.
5. Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 24.09.2025 відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду, а позовну заяву ОСОБА_1 до В/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернув позивачу на підставі частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
6. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позаяк позов подано після закінчення строку встановленого законом, а з матеріалів позову не вбачається підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, такий позов підлягає поверненню.
7. П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 12.11.2025 ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 скасував в частині повернення позовної заяви про:
7.1. визнання протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.02.2022 по 19.07.2022, одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки, без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022, на 01.01.2023 та розрахункової величини 2684 грн у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт;
7.2. зобов`язання В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат за період з 18.02.2022 по 19.07.2022, одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений законом станом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року - 2481 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 - 2684 грн, розрахункової величини 2684 грн на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
7.3. Справу в цій частині направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.
7.4. В інший частині ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 залишив без змін.
8. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про повернення позову в означеній частині, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача стосуються нарахування та виплати грошового забезпечення саме під час проходження ним військової служби, а тому на спірні правовідносини щодо періоду з 19.07.2022 розповсюджуються приписи частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX, якою тримісячний строк звернення до суду обраховується з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
9. При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем і його розмір відомий особі, яка її отримує, а відтак кожного разу (щомісячно) при неотриманні грошового забезпечення у належному розмірі, позивач був обізнаний про порушення свого права та мав змогу звернутись до суду за його захистом своєчасно. Так само позивачу було достовірно відомо про розмір отриманої грошової допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 роки.
10. Водночас апеляційний суд дійшов висновку, що в частині позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок одноразової допомоги при звільненні; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки; грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки, підлягають застосуванню вимоги частини другої статті 233 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX, відповідно до якої тримісячний строк звернення до суду починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, оскільки за приписами частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції 
11.  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Дяченко О.В., звернувся до Верховного Суду (далі - Суд) із касаційною скаргою на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині повернення позову, а справу в означеній частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
11.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 400/9559/25 є оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві, після її перегляду в апеляційному порядку, зазначеної у частині другій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
11.2. Касатор наводить доводи про те, що спір стосується виплати всіх сум, що належать позивачу при звільненні, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України, якою визначено початок перебігу строку звернення до суду - день одержання письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, проте суди попередніх інстанцій помилково пов`язували початок перебігу такого строку з днем, коли позивач дізнався (повинен був дізнатися) про порушення свого права. 
11.3. Позивач зауважує, що з метою отримання інформації про виплачене грошове забезпечення за період з 18.02.2022 по 17.05.2024 та письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені позивачу при звільненні, звертався із відповідною заявою до відповідача. Отримавши лист В/ч НОМЕР_1 від 10.08.2025 № 1433 та дізнавшись, що у вказаний період грошове забезпечення виплачувалось не у повному обсязі, 03.09.2025 звернувся до суду із цим позовом. 
11.4. Скаржник стверджує, що інших доказів надання позивачу письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні та інформації про порядок обчислення грошового забезпечення у спірний період відповідачем не надано, а наказ про виключення позивача зі списків особового складу військової частини не є таким повідомленням.
12. Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2025 відкрито касаційне провадження № К/990/50765/25.
13. За інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ - касаційна скарга від 05.12.2025 по справі № 400/9559/25 доставлена в Електронний кабінет В/ч НОМЕР_1 05.12.2025 о 20:19, а електронний документ - ухвала суду про відкриття касаційного провадження від 23.12.2025 доставлена 23.12.2025 о 19:09, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
14. Правом подати відзив на касаційну скаргу позивача В/ч НОМЕР_1 не скористалася, що, відповідно до статті 338 КАС України, не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку.
15. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 30.01.2026 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.
Джерела права та акти їхнього застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
16. Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
17. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
18. Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
19. Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
20. Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
21. Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
22. Відповідно до абзацу першого статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
23. За правилами частин першої та другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
23.1. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
24. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
25. У межах цього касаційного провадження Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у частині повернення позову щодо позовних вимог за період з 20.07.2022 по 17.05.2024.
26. Суди першої та апеляційної інстанцій обчислення строку звернення ОСОБА_1 до суду у цій справі в частині вимог з 20.07.2022 по 17.05.2024 та грошової допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 роки, пов`язували із моментом, коли позивач повинен був дізнатися про порушення свого права та вважали, що спірні виплати грошового забезпечення не є розрахунком при звільненні, а є щомісячними виплатами грошового забезпечення, про розмір яких позивач повинен був дізнатися на час їх отримання у відповідному місяці.
27. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду про повернення позову в означеній частині, зауважив, що до позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок одноразової допомоги при звільнення; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки; грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки, підлягають застосуванню положення частини другої статті 233 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX, відповідно до якої тримісячний строк звернення до суду починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
28. На противагу таким висновкам позивач указує, що про порушення своїх прав дізнався отримавши листа В/ч НОМЕР_1 від 10.08.2025 № 1433 у якому було повідомлено про виплачене грошове забезпечення за період з 18.02.2022 по 17.05.2024 та суми нараховані та виплачені позивачу при звільненні. Крім того скаржник зауважує, доказів надання йому письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені йому при звільненні та інформації про порядок обчислення грошового забезпечення у спірний період відповідачем не надано, а наказ про виключення позивача зі списків особового складу військової частини не є таким повідомленням.
29. Тому для правильного вирішення цього спору необхідно з`ясувати, з якою подією слід пов`язувати початок перебігу строку звернення до суду з вимогами щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 20.07.2022 по 17.05.2024.
30. Суд звертає увагу, що позивачем заявлено вимоги здійснити нарахування та виплату сум, право на які він набув під час проходження військової служби та сум, що належать йому при звільненні. При цьому важливим є те, що позов про стягнення належного грошового забезпечення подано після звільнення позивача з військової служби.
31. У Рішенні від 05.10.2013 № 8-рп/2013 Конституційний Суд України, аналізуючи положення трудового законодавства в контексті конституційного звернення‚ виходив з того, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.
32. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника‚ існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя, у тому числі й у разі простою - зупинення роботи, що було викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (форс-мажор) тощо.
33. Конституційний Суд України зазначив, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому указані виплати‚ гарантовані державою‚ і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.
34. З урахуванням викладеного Конституційний Суд України констатував, що під заробітною платою, що належить працівникові, або‚ за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу (у редакції, чинній до 19.07.2022)‚ належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
35. Чинна редакція частини другої статті 233 КЗпП України містить поняття «суми, що належать працівникові при звільненні».
36. З огляду на викладене, спірні правовідносини регулюються частиною другою статті 233 КЗпП України, якою визначено тримісячний строк (з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні) звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.
37. На переконання Суду, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини другої статті 233 КЗпП України, слід пов`язувати з моментом, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум (у період з 20.07.2022 по 17.05.2024) та сум, що належать працівникові при звільненні (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу у період з 19.07.2022 по 17.05.2024 та при звільненні). Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми, грошового атестата тощо.
38. Такий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, постановленій у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, на яку слушно посилається позивач у касаційній скарзі, та у якій Судова палата сформувала єдиний підхід до застосування частини другої статті 233 КЗпП України, якого дотримується Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці, зокрема, у постановах від 25.09.2025 у справі № 440/9690/24, від 11.12.2025 у справі № 420/3504/25, від 23.12.2025 у справі № 240/4729/24 та інших.
39. З огляду на обставини цієї справи, Суд зазначає, що для правильного вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 20.07.2022 по 17.05.2024 слід з`ясувати наявність/відсутність у відповідача документального підтвердження ознайомлення позивача до 10.08.2025 (надання відповідачем відповіді на заяву позивача щодо надання інформації про виплачене грошове забезпечення за спірний період та про суми нараховані та виплачені при звільненні) з розміром та складовими нарахованого та виплаченого у спірному періоді грошового забезпечення та сум, що належать позивачу при звільненні, як-то докази направлення/видачі розрахункових листів, довідок про грошове забезпечення, грошового атестата тощо.
40. За результатом установлення указаних обставин стане можливим визначити день, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод чи інтересів, а отже установити початок відліку тримісячного строку звернення до суду з цим позовом (у частині вимог за період з 20.07.2022 по 17.05.2024) та, за необхідності, з`ясувати наявність поважних причин пропуску такого строку.
41. Беручи до уваги викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для повернення позову щодо періоду з 20.07.2022 по 17.05.2024 є передчасними.
42. Таким чином, переглянувши в передбачених статтею 341 КАС України межах рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Суд встановив неправильне застосування норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення та не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в цій справі про повернення позову в означеній частині.
43. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу для продовження розгляду.
44. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
45. Згідно з частиною четвертою статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
46. З огляду на положення статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій в частині повернення позовної заяви про перерахунок грошового забезпечення за період з 20.07.2022 по 17.05.2024 та сум, що належать позивачу при звільненні - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
47. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Дяченко Олексій Володимирович, задовольнити.
2. Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року в частині повернення позовної заяви про перерахунок грошового забезпечення за період з 20.07.2022 по 17.05.2024 та сум, що належать позивачу при звільненні, скасувати, а справу № 400/9559/25 направити до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк  В.М. Соколов