ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року 
м. Київ
справа № 200/3212/23
адміністративне провадження № К/990/1631/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Смоковича М.І., Мацедонської В.Е.,
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 200/3212/23,
за позовом Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито,
за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол», яка подана його представником - адвокатом Медведєвим Віктором Юрійовичем, на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року, постановлену в складі: головуючого судді Христофорова А.Б., і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гайдар А.В., Казначеєва Е.Г.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1. Приватне акціонерне товариство «Концерн Стирол» (далі - позивач, ПрАТ «Концерн Стирол») звернулося до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича (далі - відповідач, приватний виконавець Мельниченко О.В.) з вимогами: 
1.1. визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Мельниченка О.В., яка виявилася у не скасуванні постанови про стягнення основної винагороди від 13.06.2019, прийнятої ним у межах виконавчого провадження № 59355326, щодо стягнення з ПрАТ «Концерн Стирол» грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія «Холд»;
1.2. зобов`язати приватного виконавця Мельниченка О.В. скасувати постанову про стягнення основної винагороди від 13.06.2019, прийняту ним у межах виконавчого провадження № 59355326, щодо стягнення з ПрАТ «Концерн Стирол» грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія «Холд». 
2. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суд від 01.08.2023 відкрито позовне провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
3. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суд від 11.08.2023, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023, позов залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
4. Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 640/25926/21 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, як і в адміністративній справі № 200/3212/23.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
5. Уважаючи судові рішення судів попередніх інстанцій такими, що ухвалені з порушенням вимог процесуального закону, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11.08.2023 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
6. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник указує на те, що 13.06.2019 приватним виконавцем Мельниченком О.В. було відкрито виконавче провадження № 59355326 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 19.04.2019 у справі № 905/2150/18 про стягнення з ПрАТ «Концерн Стирол» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія «Холд» грошових коштів у розмірі 1 446 059,54 грн. Також 13.06.2019 приватним виконавцем Мельниченком О.В. прийнято постанову ВП № 59355326 про стягнення з ПрАТ «Концерн Стирол» основної винагороди у розмірі 146 775,04 грн. 19.05.2020 приватним виконавцем Мельниченком О.В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви. У подальшому, 09.06.2020 ПрАТ «Концерн Стирол» добровільно виконало судове рішення, сплативши суму боргу безпосередньо на рахунок стягувача.
7. Скаржник зазначає, що первісно винесена відповідачем постанова від 13.06.2019 ВП № 59355326 про стягнення основної винагороди у розмірі 146 775,04 грн не підлягає виконанню. Після повернення виконавчого документу стягувачу відповідач був зобов`язаний діяти відповідно до вимог частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа прийняти нову постанову про стягнення основної винагороди та забезпечити її виконання у встановленому законом порядку. Проте таких дій відповідачем вчинено не було.
8. У справі № 640/25926/21 предметом позову було визнання постанови приватного виконавця Мельниченка О.В. від 13.06.2019 ВП № 59355326 про стягнення основної винагороди у розмірі 146 775,04 грн таким індивідуальним актом, що вичерпав свою дію та не підлягає застосуванню з 20.05.2020. Обрання цього способу захисту було зумовлене недотриманням відповідачем вимог частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» та вчиненням дій, спрямованих на її реалізацію. 
9. Водночас у цій справі № 200/3212/23 предметом позову є визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця Мельниченка О.В., яка полягає у невчиненні дій, обов`язковість яких передбачена Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а також підзаконними нормативно-правовими актами.
10. Скаржник констатує, що після завершення виконавчого провадження № 59355326 відповідачем протиправно не було скасовано постанову від 13.06.2019 про стягнення основної винагороди у розмірі 146 775,04 грн. ПрАТ «Концерн Стирол» звернулося до відповідача із заявою від 16.06.2023 № 29/06-23 про її скасування. Проте така заява відповідачем не розглянута, жодного процесуального рішення за результатами її розгляду не прийнято та передбачених законом дій не вчинено, чим порушено вимоги статті 2 та пункту 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Нерозгляд заяви позивача та невчинення відповідачем дій щодо скасування постанови свідчить про триваючу протиправну бездіяльність відповідача, що стало підставою для звернення ПрАТ «Концерн Стирол» до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.
11. Таким чином, на думку скаржника, підстави звернення до суду та обрані способи захисту у справах № 640/25926/21 та № 200/3212/23 є різними, виникли у різний час і не є тотожними. З огляду на це, висновок судів попередніх інстанцій про наявність у провадженні іншого суду справи № 640/25926/21 з тим самим предметом і з тих самих підстав є передчасним і необґрунтованим. Спір у цій справі підлягає розгляду по суті.
12. За наслідком автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Мацедонській В.Е., Смоковичу М.І.
13. Ухвалою Суду від 26.02.2024 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
14. Відповідач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався.
ІІІ. Джерела права та позиція Верховного Суду 
15. Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, виходить із такого.
16. Касаційне провадження у цій справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема, пункту 3 частини першої статті 240 КАС України.
17. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
18. Отже, якщо після відкриття провадження в адміністративній справі буде з`ясовано, що в провадженні цього або іншого суду вже є адміністративна справа про спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, тоді суд повинен залишити позовну заяву без розгляду, оскільки не допускається розгляд двох однакових справ у різних провадженнях. Водночас суд зобов`язаний співставити й порівняти три наведені елементи (сторони справи, предмет спору та його підстави) перед прийняттям такого процесуального рішення.
19. З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося ПрАТ «Концерн Стирол» з позовом до приватного виконавця Мельниченка О.В. про визнання постанови від 13.06.2019 про стягнення основної винагороди у розмірі 146 775,04 грн, прийняту в межах виконавчого провадження № 59355326, індивідуальним актом, який вичерпав свою дію та не підлягає застосуванню, починаючи з 20.05.2020.
20. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2021 у справі № 640/25926/21 відкрито спрощене позовне провадження за вказаним позовом, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
21. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 справу № 640/25926/21 прийнято до провадження судді Марича Є.В., вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.
22. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 позовну заяву в справі № 640/25926/21 залишено без руху, встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії цієї ухвали.
23. У справі, яка розглядається (№ 200/3212/23), судом першої інстанції встановлено, що предмети позовів в цій справі та у справі № 640/25926/21 є тотожними, однак по-різному сформульовано. Позивач в обох справах просив установити у судовому порядку, що постанова приватного виконавця Мельниченка О.В. від 13.06.2019 ВП № 59355326 про стягнення основної винагороди у розмірі 146 775,04 грн не повинна виконуватися.
24. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вказане твердження суду першої інстанції, додатково зазначив, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 провадження у справі № 640/25926/21 було закрито. 
25. Закриваючи провадження у справі № 640/25926/21, Київський окружний адміністративний суд указав, що ще у лютому 2021 року ПрАТ «Концерн Стирол» уже зверталося з позовними вимогами до Донецького окружного адміністративного суду про визнання нечинною та такою, що не підлягає виконанню, починаючи з 20.05.2020, постанови приватного виконавця Мельниченка О.В. від 13.06.2019 про стягнення основної винагороди у розмірі 146 775,04 грн, прийняту в межах виконавчого провадження № 59355326. 
26. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30.04.2021 у справі № 200/1158/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Указане судове рішення залишено в силі постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 16.01.2023. Таким чином, постанова приватного виконавця Мельниченка О.В. від 13.06.2019 ВП № 59355326 про стягнення основної винагороди у розмірі 146 775,04 грн уже оскаржувалася в суді, у результаті чого прийнято судове рішення у справі № 200/1158/21, яке набрало законної сили 01.07.2021.
27. На зазначену ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 позивачем подано апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду.
28. Щодо доводів скаржника в контексті нетотожності підстав заявлених позовів, Суд зазначає про таке.
29. Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
30. Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просив про захист свого права.
31. Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 у справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем і відповідачем спірних правовідносин.
32. Отже, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин і фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
33. Так, під час перебування виконавчого провадження № 59355326 на виконанні відповідачем не було стягнуто ані суми основного боргу за наказом Господарського суду Донецької області від 19.04.2019 у справі № 905/2150/18, ані суми основної винагороди. 19.05.2020 зазначене виконавче провадження завершено у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу.
34. У провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа № 640/25926/21 (у провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа № 200/1158/21) за позовом ПрАТ «Концерн Стирол» до приватного виконавця Мельниченка О.В. про визнання нечинною та такою, що не підлягає застосуванню, постанови від 13.06.2019 ВП № 59355326 про стягнення основної винагороди у розмірі 146 775,04 грн. Підставою для звернення з позовом у справі № 640/25926/21 було те, що відповідач, усупереч вимогам частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», не відкрив окреме виконавче провадження, а безпідставно звернув до виконання постанову від 13.06.2019 ВП № 59355326. 
35. У справі, що розглядається (№ 200/3212/23), позивач оскаржує бездіяльність приватного виконавця Мельниченка О.В., яка виявляється у нескасуванні постанови про стягнення основної винагороди від 13.06.2019, прийнятої ним у межах ВП № 59355326.
36. З матеріалів справи вбачається, що позов у цій справі мотивовано твердженням про те, що право приватного виконавця на стягнення основної винагороди є похідним від фактичного виконання рішення суду та виникає виключно у межах і в порядку, визначених законом. Позивач зазначає, що відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом. Водночас завершення виконавчого провадження № 59355326 без стягнення з позивача жодних сум основного боргу виключає правові підстави для стягнення основної винагороди. За таких обставин, з огляду на те, що повернення виконавчого документа є завершальною стадією виконавчого провадження, після якої будь-які виконавчі дії не вчиняються, відповідач мав обов`язок скасувати постанову про стягнення основної винагороди, однак утримався від вчинення відповідних дій.
37. Таким чином, позивач обґрунтовує свої вимоги однаково: 1) посилається на порушення відповідачем положень частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»; 2) стверджує, що після завершення виконавчого провадження стягнення основної винагороди за постановою від 13.06.2019 ВП № 59355326 є незаконним. 
38. Суд зазначає, що не є зміною підстав позову викладення одних і тих же обставин, проте в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, водночас були названі ним інакше.
39. Також Суд указує, що не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин і зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права, або наведення іншого праворозуміння таких норм.
40. Дослідивши матеріали у цій справі, Суд дійшов висновку, що підстави позову у цій справі (№ 200/3212/23) не є новими. Позовні вимоги ґрунтуються на тих самих фактичних обставинах, які вже є предметом судового розгляду. Доводи позивача у справі № 200/3212/23 фактично зводяться до іншого формулювання правової позиції.
41. З огляду на викладене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність передбаченої пунктом 3 частини першої статті 240 КАС України підстави для залишення позову без розгляду. Доводи касаційної скарги висновків цієї постанови та оскаржуваних судових рішень не спростовують.
42. Таким чином, Суд дійшов висновку, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими, оскільки суди не допустили порушень норм процесуального права.
43. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
44. З урахуванням викладеного, Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
45. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
46. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
47. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» залишити без задоволення.
48. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року залишити без змін.
49. Судові витрати не розподіляються.
50. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська
Судді: В.Е. Мацедонська
М.І. Смокович