УХВАЛА

21 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 348/2885/24
провадження № 61-48ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оброни України на рішення Надвірнянського районного суду 
Івано-Франківської області від 01 серпня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
1. У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_4 .
На обґрунтування заяви зазначила, що вона проживала зі ОСОБА_4 з квітня 2002 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мала з ним спільний побут, взаємні права і обов`язки, як у чоловіка та жінки, вела спільне господарство. Також мала з ним спільний сімейний бюджет, спільні витрати на придбання побутових речей, продуктів харчування. Враховуючи минулий негативний досвід у попередніх шлюбах, вони вирішили шлюб офіційно не реєструвати. У цих відносинах мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У березні 2022 року ОСОБА_4 був мобілізований до лав Збройних Сил України. Під час проходження військової служби захворів і ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у військовому госпіталі м. Львова внаслідок захворювання. Встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу потрібне їй для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , який помер в результаті захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби.
2. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 
від 01 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено. Встановлено факт проживання чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та жінки ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 14 серпня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
3. Не погодившись з таким рішенням, Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу.
4. Постановою від 27 листопада 2025 року Івано-Франківський апеляційний суд апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишив без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2025 року - без змін.
5. 02 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» Міністерство оборони України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, поданою заступником начальника Західного територіального юридичного відділу Матяшуком В. К., у якій просило скасувати рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2025 року та постанову 
Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.
6. Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає поверненню, з огляду на таке.
7. Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
8. Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
9. Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
10. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
11. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
12. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
13. Крім того аналіз положень статті 389 ЦПК України свідчить, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається норма (норми) права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
14. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України, особа, яка подає скаргу має враховувати, що частина перша статті 411 ЦПК України в чинній редакції містить сім, а частина третя цієї статті - чотири, окремих пункти в яких викладено підстави для скасування судового рішення.
15. Отже, у разі посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, заявник має конкретизувати, які саме випадки передбачені відповідними пунктами частин першої та/або третьої 
статті 411 ЦПК України наявні, на його думку, для скасування судових рішень та обґрунтувати свої доводи.
16. Особа, яка подає касаційну скаргу, має чітко визначити та обґрунтувати одну чи декілька (якщо вони не є взаємовиключними) підстав касаційного оскарження передбачених процесуальним законом (частиною другою статті 389 ЦПК України).
17. Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що Міністерство оборони України, зокрема, посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
18. Верховний Суд звертає увагу, що посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, заявник повинен зазначити норму права, практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок виклав апеляційний суд з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.
19. І хоча текст касаційної скарги і містить посилання на відсутність висновку Верховного Суду, але у касаційній скарзі Міністерство оброни України не зазначає конкретну норму права щодо якої необхідно сформувати правову позицію Верховного Суду, що могло б бути оцінене судом як таке, що відповідає підставі, визначеній пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
20. Отже формальне посилання на відсутність висновку Верховного Суду без належного правового обґрунтування, суд касаційної інстанції не вважає виконанням обов`язкових вимог процесуального закону, визначених пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України, щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав), на якій (яких) така скарга подається.
21. Суд звертає увагу заявника, що практика у справах про встановлення факту проживання однією сім`єю є широкою.
22. Також Міністерство оборони України зазначило, що судами попередніх інстанції не враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду 
від 05 лютого 2020 року у справі № 712/7830/16-ц, про те, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 
23. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
24. Постанова Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі 
№ 712/7830/16-ц не є релевантною до правовідносин у справі № 348/2885/24, оскільки у справі № 348/2885/24 суди попередніх інстанцій здійснили оцінку та дійшли відповідних висновків на підставі сукупності доказів, а не виключно на підставі показань свідків та фотографій.
25. Оскільки особою, яка подала касаційну скаргу, не виконано вимог 
ЦПК України щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, а тому на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню.
26. Суд звертає увагу, що згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення ЄСПЛ в справах «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» 
від 19 грудня 1997 року).
27. Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).
28. Враховуючи, що у касаційній скарзі не викладені передбачені чинним 
ЦПК України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оброни України на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак