УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2026 року
м. Київ
справа №175/17968/25
провадження № 51 - 149впс26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання голови Дніпровського апеляційного суду про направлення матеріалів клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 62025080100006798 від 30 вересня 2025 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5
ст. 407 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
до Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшло подання голови Дніпровського апеляційного суду про направлення матеріалів клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання мотивовано тим, що вказані матеріали клопотання надійшли до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки кримінальне правопорушення підозрюваним закінчено у м. Запоріжжі, яке не відноситься до територіальної юрисдикції вказаного суду. Відтак клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності необхідно направити для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Учасники судового провадження повідомлені про час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явились, що відповідно до ч. 4
ст. 34 КПК України не перешкоджає його розгляду. 
Заслухавши доповідь судді, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали провадження та перевіривши наведені у поданні доводи, колегія суддів дійшла висновку, що подання задоволенню не підлягає на таких підставах.
Положеннями ч. 3 ст. 34 КПК України передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Частиною 9 статті 615 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
Як неодноразово вказував Верховний Суд у своїх рішеннях, положення норм КПК України, якими врегульовано правила визначення територіальної підсудності кримінального провадження, застосовуються у взаємозв`язку з приписами
ст. 6 КК України, за якими кримінальне правопорушення визнається вчиненим на території України, якщо його було почато, продовжено, закінчено або припинено на території України.
Отже, місцем вчинення кримінального правопорушення є місце, де воно було почато, продовжено, закінчено або припинено.
Як убачається з фактичних обставин, які прокурор виклав у клопотанні про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, останній 19 липня
2025 року, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , розташованої в районі населеного пункту Дніпропетровської області, після чого 19 вересня 2025 року з`явився до військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України, тим самим припинивши вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Таким чином, місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є, у тому числі, населений пункт, який розташований в межах юрисдикції Дніпровського апеляційного суду.
Враховуючи наведене, підстави для задоволення подання Дніпровського апеляційного суду та направлення вказаного провадження на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів відсутні.
Водночас колегія суддів звертає увагу на наявність у Дніпровського апеляційного суду повноважень, передбачених ст. 34 КПК України, на вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, з приводу чого звертався суд першої інстанції.
Керуючись ст. 34 КПК України, Суд
постановив:
подання голови Дніпровського апеляційного суду про направлення матеріалів клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 62025080100006798
від 30 вересня 2025 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3