УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року
м. Київ
справа №546/173/23
провадження № 61-1333ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Решетилівська міська рада, комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області», прокурор Полтавської обласної прокуратури, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання співвласником на праві спільної сумісної власності спільного майна нежитлової будівлі, 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Решетилівська міська рада, комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області», прокурор Полтавської обласної прокуратури, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 , ОСОБА_6, про визнання співвласником на праві спільної сумісної власності спільного майна нежитлової будівлі.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21 лютого 
2024 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду 
від 26 травня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
02 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про виправлення описок допущених у мотивувальній частині постанови Полтавського апеляційного суду від 26 травня 2025 року, у якій вона просила викласти текст постанови наступним чином:
- Абзац: «У зв`язку з тим, що позивач купила частку будівлі, а не частку приміщення, то у її договорі купівлі-продажу є посилання на Земельний кодекс України», слід викласти таким чином: «У зв`язку з тим, що позивач купила частку будівлі, а не частку НЕЖИТЛОВОГО приміщення, то у її договорі купівлі-продажу 
є посилання на Земельний кодекс України»;
- Абзац: «З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 15 листопада 2005 року, посвідченого 15 листопада 2005 року, державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т. М. на праві спільної часткової власності належить 71/1000 частка нежитлового приміщення, розташованого за адресою: 
АДРЕСА_1 », слід викласти таким чином: «З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу 
від 15 листопада 2005 року, посвідченого 15 листопада 2005 року, державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т. М. на праві спільної часткової власності належить 71/1000 частка НЕЖИТЛОВОЇ БУДІВЛІ, розташованої за адресою: 
АДРЕСА_1 »;
- Абзац: «Окрім того, зазначене нежитлове приміщення на праві спільної часткової власності належить: ОСОБА_2 (розмір частки: 301/1000), Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області (розмір частки: 144/1000), ОСОБА_3 (розмір частки: 77/1000), ОСОБА_4 (розмір частки: 257/1000), Полтавському обласному відділенню Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності (розмір частки: 144/1000), підприємству Решетилівської райспоживспілки «Решетилівський райкоопзаготпром» (розмір частки: 635/1000), ОСОБА_5 (розмір частки: 3/20), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 321342114 від 29 січня 
2023 року (а. с. 29-32)», слід викласти таким чином: «Окрім того, зазначене нежитлове приміщення на праві спільної часткової власності належить: 
ОСОБА_2 (розмір частки: 301/1000), Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області (розмір частки: 144/1000), ОСОБА_3 (розмір частки: 77/1000), ОСОБА_4 (розмір частки: 257/1000), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 321342114 від 29 січня 2023 року (а. с. 29-32)».
- Абзац: «Установивши, що частки права власності позивача та відповідачів 
у спірному об`єкті нерухомості є визначеними і, що позивач, не оспорюючи в судовому порядку право спільної часткової власності відповідача ОСОБА_2 , без встановлення порядку користування між ними нежитловими приміщеннями, які вони мають на праві спільної часткової власності, просить суд позбавити відповідача Документ сформований в системі «Електронний суд» 02 грудня 
2025 року 3 права на спільну часткову власність без згоди останнього, змінити на інший вид власності, що є не належним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову», на думку заявника вказаний абзац необхідно виключити із тексту постанови.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Полтавського апеляційного суду від 26 травня 2025 року відмовлено. 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що заява про виправлення описки фактично зводиться до зміни мотивувальної частини судового рішення, 
а зазначені заявником підстави для виправлення описки у судовому рішенні не можуть вважатися опискою у розумінні положень статті 269 ЦПК України. 
26 січня 2026 року  ОСОБА_1 шляхом формування документа у підсистемі «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанцій при постановленні оскаржуваної ухвали допустив порушення норм процесуального права. Вказує, що суд не дослідив зібрані у справі докази про те, що її власність знаходиться 
у нежитловій будівлі. На її думку, суд втрутився у її право мирно володіти своїм майном у нежитловій будівлі, відмовивши виправляти описку про те, що її власність знаходиться у нежитловому приміщенні.
1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте у клопотанні викладеному у змісті касаційної скарги, заявник просить цей строк поновити, посилаючись на те, що останній пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувану ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року вона отримала через підсистему «Електронний суд» 
27 грудня 2025 року, на підтвердження чого надає відповідні докази. 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Ураховуючи наведені заявником обставини, а також надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено 
з поважних причин, а тому його слід поновити.
2. Перевіривши доводи касаційної скарги  ОСОБА_1 , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвали суду апеляційної інстанції про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частинами першою та другою статті 269 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 300/765/15-ц вказано, що «судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності».
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 листопада 
2023 року у справі № 990/222/23).
Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам, зокрема, роз`яснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 січня 2022 року у справі 
№ 921/730/13-г/3 (провадження № 12-6гс20) вказала на те, що правила 
статті процесуального законодавства, яка регламентує виправлення описок, передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути 
в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання.
До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 
від 19 листопада 2025 року у справі № 916/992/25 (провадження № 12-46гс25).
Отже, з урахуванням викладеного, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Суд апеляційної інстанції встановив, що у змісті заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Полтавського апеляційного суду від 26 травня 2025 року заявник фактично просив змінити мотивувальну частину постанови суду, викласти її в іншій редакції, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви. 
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду, що вимоги заяви про виправлення описки фактично зводяться до зміни мотивувальної частини судового рішення, яке набрало законної сили, а зазначені заявником підстави для виправлення описки у судовому рішенні, не можуть вважатися опискою 
у розумінні положень статті 269 ЦПК України. 
Доводи касаційної скарги спростовуються вищенаведеним, зводяться до власного тлумачення норм процесуального права та до незгоди з судовим рішенням, висновків суду не спростовують, на його законність та обґрунтованість не впливають, а тому не можуть бути підставою для його скасування.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, 
що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидними і не викликають розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Решетилівська міська рада, комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області», прокурор Полтавської обласної прокуратури, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання співвласником на праві спільної сумісної власності спільного майна нежитлової будівлі відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: Д. Д. Луспеник
Г. В. Коломієць
Ю. В. Черняк