УХВАЛА

16 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 640/33966/21
адміністративне провадження № К/990/55587/25 
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року 
у справі № 640/33966/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Офісу Генерального прокурора, у якому просив:
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток як оплату вимушеного прогулу починаючи з 29.09.2020 до 17.10.2021 включно у розмірі 3 238 200,98 грн за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 в адміністративній справі № 826/20906/14 про поновлення ОСОБА_1 на публічній службі (роботі) в органах прокуратури.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №826/20906/14 у розмірі 220 940 (двісті двадцять тисяч дев`ятсот сорок) грн 20 коп.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 774 (сімсот сімдесят чотири) грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року змінено в частині його мотивувальної та резолютивної частин.
Абзац другий резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 викладено у редакції:
«Стягнути з Офісу Генерального прокурора (ЄДРПОУ 00034051) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №826/20906/14 у розмірі 220 090 (двісті двадцять тисяч дев`яносто) грн 43 коп.»
В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року - залишено без змін.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора повернуто особі, яка її подала.
30 грудня 2025 року до Верховного Суду касаційна скарга надійшла повторно. 
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Разом з тим, у касаційній скарзі у новій редакції відповідач, посилаючись на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України, просить відступити від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.10.2021 у справі 640/19103/19, від 27.04.2023 у справі № 460/9512/21, у постановах від 19.04.2021 у справі №826/11861/17, від 24.06.2021 у справі № 640/15058/19, від 20.07.2021 у справі № 826/3465/18, від 21.10.2021 у справі № 280/5260/19, від 27.01.2022 у справі № 580/5185/20, від 09.11.2022 у справі № 460/600/22 та від 23.03.2023 у справі № 420/8539/21 щодо застосування ч. 8 ст. 235, ст. 236 КЗпП України та сформувати новий висновок щодо застосування цієї норми з врахуванням ст. ст. 21, 24 КЗпП України, ст. ст. 19, 43 Конституції України.
Проаналізувавши касаційну скаргу, Суд дійшов до висновку, що скаржник вказує ті самі підстави касаційного оскарження, які ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року було відхилено з огляду на те, що заявником не наведено належних обґрунтувань можливості відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у зазначених ним постановах Верховного Суду. 
Так Верховний Суд не вбачає підстав для відступлення від вже сформованого висновку і за результатом аналізу повторної касаційної скарги. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди відповідача з рішеннями попередніх інстанцій, а також з застосуванням до спірних правовідносин такого тлумачення ст. 235 КЗпП України, з приводу якого Верховним Судом викладено висновок.
З огляду на наведене, відповідач формально підійшов до виконання ухвали Верховного Суду від 18 грудня 2025 року.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
З огляду на повернення касаційної скарги на підставі п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України Суд не вирішує питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 640/33966/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали направити скаржнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська