ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 160/16514/25
адміністративне провадження № К/990/53221/25 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Хохуляка В.В.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Ханової Р.Ф.,  
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 (головуючий суддя Савченко А.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 (головуючий суддя Мали Н.І., судді Баранник Н.П., Щербак А.А.) у справі №160/16514/25 за позовом за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
05.06.2025 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 305595,02 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 відкрито провадження у справі.
21.07.2025 від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява, в якій просив: визнати протиправною та скасувати заборгованість із плати за землю у розмірі 205 088,08 грн; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0614815-2417-0486-UA120601700720279 від 22.04.2024 на суму 88 682,21 грн та №0614816-2417-0486-UA12060170010585703 від 22.04.2024 на суму 1 539,88 грн; визнати протиправною та скасувати пеню у розмірі 10 284,85 грн, яка нарахована позивачу у порядку ст. 129 ПК України у зв`язку із невиконанням ним податкового зобов`язання визначеного у податковому повідомленні рішенні відповідача №0614815-2417-0486-UA120601700720279 від 22.04.2024 на суму 88 682,21 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.
В межах наданого судом строку на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшла заява про поновлення строків звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 зустрічну позовну заяву повернуто позивачу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 залишено без змін.
Повертаючи зустрічну позовну заяву, суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що відповідачем не наведено об`єктивних і поважних причин, які унеможливили б своєчасне звернення до суду, а також не надано доказів на підтвердження таких причин.
ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі за зустрічним позовом та його розгляду з основним позовом.
Відповідач не погоджується із попередніми судовими рішеннями, вважає за необхідне їх скасувати, оскільки ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та без з`ясування усіх обставин зустрічного позову, що призвело до неправильного вирішення справи та до ухвалення незаконного рішення, яке обмежує відповідача у доступі до правосуддя, а суд апеляційної інстанції на підставі ст. 308, 320 КАС України належним чином не перевірив законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та допущені недоліки (помилки) не виправив.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що Суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, що відповідачем пропущено строки звернення до суду та судом правомірно повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , просить касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Верховний Суд, переглянувши ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, виходить з наступного. 
Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами частини 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
У постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 сформулювано наступний правовий висновок: «Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі № 500/2276/24 також вирішувала питання визначення строку звернення до суду із позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення та за наслідками аналізу норм Податкового кодексу України у взаємозв`язку з нормами Кодексу адміністративного судочинства України виснувала, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень:
1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);
2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);
3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України).
Як убачається з матеріалів справи 21.07.2025 через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просив: визнати протиправною та скасувати заборгованість із плати за землю у розмірі 205 088,08 грн; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0614815- 2417-0486-UA120601700720279 від 22.04.2024 на суму 88 682,21 грн та №0614816- 2417-0486-UA12060170010585703 від 22.04.2024 на суму 1 539,88 грн; визнати протиправною та скасувати пеню у розмірі 10 284,85 грн, яка нарахована позивачу у порядку ст. 129 ПК України у зв`язку із невиконанням ним податкового зобов`язання визначеного у податковому повідомленні рішенні відповідача №0614815-2417-0486-UA120601700720279 від 22.04.2024 на суму 88 682,21 грн.
На підставі вищенаведеного убачається, що відповідачем пропущено процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, який визначено абзацом 1 частиною 2 статті 122 КАС України.

10.08.2025 від представника відповідача надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду.

Надаючи оцінку доводам, наведених у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що відповідачем не наведено об`єктивних і поважних причин, які унеможливили б своєчасне звернення до суду, а також не надано доказів на підтвердження таких причин.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

За наведених обставин та їх правового регулювання колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки ним був пропущений строк для подання зустрічного позову та не наведено об`єктивних і поважних причин, які унеможливили б своєчасне звернення до суду.

Відтак доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і не дають підстав для висновку, що цими судами при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Вказане, відповідно до статті 350 КАС України, є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 у справі №160/16514/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева  Р.Ф. Ханова