ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року 
м. Київ
cправа № 927/221/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Студенець В.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 (головуючий суддя - Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.) та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 12.08.2025 (суддя Демидова М.О.) за скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича в межах виконавчого провадження №78724859
у справі №927/221/25
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз"
про стягнення 200 778 782,40 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи
1. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі за текстом також - АТ "Укртрансгаз") звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" (далі за текстом також - АТ "Чернігівгаз") про стягнення 200 778 782,40 грн, з яких 102 280 189,94 грн - основний борг з оплати добових небалансів, 11 372 135,25 грн - пеня, 71 452 876,98 грн - інфляційні втрати, 15 673 580,23 грн - відсотки річних.
2. Господарський суд Чернігівської області рішенням від 26.06.2025 у справі №927/221/25 позов задовольнив повністю. 
Стягнув з АТ "Чернігівгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 102 280 189,94 грн заборгованості з оплати добових небалансів, 11 372 135,25 грн пені, 71 452 876,98 грн інфляційних втрат, 15 673 580,23 грн відсотків річних, 1 059 800 грн судового збору.
3. 21.07.2025 на виконання вказаного рішення Господарський суд Чернігівської області видав відповідний наказ.
4. 29.07.2025 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислав Андрійович (далі Яковенко В.А.) виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78724859 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 21.07.2025 у справі №927/221/25, а також постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн та про стягнення виконавчого збору в розмірі 20 183 858,24 грн.
5. 30.07.2025 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. виніс постанову про приєднання виконавчого провадження ВП №78724859 до зведеного виконавчого провадження №78006059.
6. АТ "Чернігівгаз" звернулося до Господарського суду Чернігівської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. в межах виконавчого провадження №78724859, у якій просило:
- визнати бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. щодо незупинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №78724859 з примусового виконання наказу №927/221/25, виданого 21.07.2025, неправомірною;
- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. усунути порушення (поновити порушене право АТ "Чернігівгаз") шляхом винесення постанови про зупинення виконавчого провадження №78724859 відповідно до пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".
7. Обґрунтовуючи вказану скаргу, заявник стверджував, що стягнута рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2025 у справі №927/221/25 заборгованість у частині основного боргу за період липень-грудень 2019, а також штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних втрат, нарахованих на цю заборгованість, підлягає врегулюванню на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". Натомість державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. 29.07.2025 відкрив виконавче провадження №78724859, хоча в силу положень підпункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язаний був зупинити вчинення дій з примусового виконання судового рішення у справі №927/221/25.
8. Заперечуючи проти скарги, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначає, що застосування процедури врегулювання можливе виключно щодо заборгованості за договорами про надання послуг з транспортування природного газу; сума судового збору, стягнута на підставі наказу від 21.07.2025 у справі №927/221/25, не підпадає під оферту правового врегулювання процедур врегулювання заборгованості, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".
9. Господарський суд Чернігівської області ухвалою від 12.08.2025 у справі №927/221/25, яку Північний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 23.10.2025, скаргу АТ "Чернігівгаз" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. в межах виконавчого провадження №78724859 задовольнив частково.
Визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. щодо незастосування у межах виконавчого провадження №78724859 пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".
Зобов`язав державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. винести постанову про зупинення виконавчого провадження №78724859 відповідно до пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" в частині стягнення з АТ "Чернігівгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 102 280 189,94 грн заборгованості з оплати добових небалансів, 11 372 135,25 грн пені, 71 452 876,98 грн інфляційних втрат та 15 673 580,23 грн відсотків річних.
У решті вимог скарги відмовив.
10. Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що:
(1) виконавче провадження, відкрите з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 21.07.2025 у справі №927/221/25, дійсно підлягає зупиненню на підставі пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" у частині присуджених до стягнення за договором про надання послуг з транспортування від 17.12.2015 №1512000712 заборгованості з оплати добових небалансів у розмірі 102 280 189,94 грн, пені в розмірі 11 372 135,25 грн, інфляційних втрат у розмірі 71 452 876,98 грн та відсотків річних у розмірі 15 673 580,23 грн;
(2) у решті стягнутої судовим рішенням суми - 1 059 800 грн судового збору виконавче провадження №78724859 зупиненню не підлягає, оскільки вказана грошова сума не відноситься до видів заборгованості, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи
11. Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 12.08.2025 у справі №927/221/25 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.
12. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права (пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження") та порушили норми процесуального права. Також скаржник вказує на те, що відсутня усталена правова позиція Верховного Суду щодо застосування пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" у взаємозв`язку з положеннями Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" у ситуаціях стягнення змішаних категорій заборгованості.
13. Доводи скаржника зводяться до того, що:
(1) положення пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають можливості часткового зупинення вчинення виконавчих дій залежно від структури боргу, зокрема не охоплює ситуації, коли в межах одного виконавчого документа наявні різні складові заборгованості: одна частина боргу підлягає врегулюванню у порядку, визначеному Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", тоді як інша - не підпадає під дію спеціальних механізмів цього Закону. Такий підхід суперечить змісту норми та створює ситуацію правової невизначеності, у якій виконавець одночасно зобов`язаний і продовжувати, і зупиняти виконання рішення, що фактично ставить його перед необхідністю виконувати взаємовиключні обов`язки;
(2) з урахуванням пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не вправі зупинити вчинення виконавчих дій у цьому провадженні до повного погашення судового збору, оскільки наявність навіть незначної складової боргу, що не підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", унеможливлює застосування механізму зупинення;
(3) зважаючи на відсутність встановленого законом правового регулювання відносин щодо зупинення вчинення виконавчих дій щодо частини стягуваної у виконавчому провадженні заборгованості, всі дії державного виконавця у виконавчому провадженні №78724859 були правомірні;
(4) боржник не надав жодних доказів, які б підтверджували порушення його прав чи законних інтересів у зв`язку з вчиненням державним виконавцем дій у межах виконавчого провадження щодо сум, які підлягають врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". Навпаки, із долученої боржником інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець не накладав арештів на майно чи кошти боржника, що свідчить про фактичну відсутність реальних виконавчих заходів у частині сум, які підлягають врегулюванню, а отже, про відсутність будь-якого втручання у права чи законні інтереси боржника;
(5) незупинення виконавчих дій щодо сум, які не підлягають врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", не може вважатися порушенням прав боржника, оскільки судовий збір та інші неврегульовані складові боргу не охоплюються спеціальними процедурами цього Закону, їх примусове стягнення у межах виконавчого провадження є правомірним та відповідає загальним правилам виконання судових рішень. Натомість зупинення виконавчих дій у частині сум, що не підлягають врегулюванню відповідно до згаданого Закону, безпідставно обмежило б право стягувача на ефективний судовий захист та фактичне виконання рішення суду, чим порушило б гарантії, закріплені статтями 129 Конституції України та 18 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК). 
14.  АТ "Чернігівгаз" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, оскаржувані рішення судів - без змін.
15. Доводи відповідача зводяться до того, що: 
(1) суди попередніх інстанцій цілком правильно вважали відсутніми підстави для зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення суми витрат зі сплати судового збору, так як така сума не відноситься до видів заборгованості, визначних Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу";
(2) прогалини в чинному законодавстві щодо відсутності механізму зупинення вчинення виконавчих дій щодо частини стягуваної у виконавчому провадження суми (судового збору) не можуть бути використані всупереч інтересів боржника та не можуть бути підставою для відмови виконавця в зупиненні вчинення виконавчих дій за виконавчим документом в цілому, тобто щодо всіх складових присудженої до стягнення заборгованості;
(3) виявивши наявність визначених законом передумов, державний виконавець зобов`язаний був зупинити вчинення виконавчих дій на підставі пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", однак вказаного не зробив, чим допустив неправомірну бездіяльність та порушення прав боржника;
(4) доводи скаржника стосовно того, що лише після повного погашення заборгованості зі сплати судового збору у виконавця виникає беззаперечний обов`язок зупинити примусове виконання судового рішення у цій справі, оскільки весь залишок боргу підлягатиме врегулюванню в порядку, визначеному Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", є довільним трактуванням норм цього Закону, яке свідчить про перевищення повноважень, створює ризик вибіркового застосування норм права, порушує принцип правової визначеності та суперечить конституційній вимозі діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом;
(5) сам факт відсутності арешту коштів чи майна боржника не свідчить про відсутність порушеного права боржника, оскільки сама бездіяльність державного виконавця щодо примусового виконання рішень у частині сум, які підлягають врегулюванню за спеціальною процедурою, вже є неправомірною. Такий підхід фактично унеможливлює реалізацію боржником права на вільне проведення взаєморозрахунків, укладення та виконання угод про реструктуризацію і списання заборгованості, що передбачено згаданим Законом.
Позиція Верховного Суду
16. Предметом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду першої інстанції, яку апеляційний суд залишив без змін, про задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця щодо незастосування у межах виконавчого провадження №78724859 пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".
17. Відповідно до статті 339 ГПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
18. Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
19. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина перша статті 18 ГПК).
20. Відповідно статті 326 ГПК судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
21. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК).
22. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
24. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".
25. Згідно зі статтею 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
26. У силу частини першої статті 14 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець є одним з учасників виконавчого провадження. 
27. Повноваження виконавця щодо вчинення виконавчих дій наведені в статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" через визначення переліку прав і обов`язків виконавця.
28. Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
29. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (підпункти 1, 3 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").
30. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
31. Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено у статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".
32. Відповідно до пункту 15 частини першої статті 34 вказаного Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.
33. Згідно з частиною другою статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
34. За змістом частини 4 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.
35. Відповідно до частини одинадцятої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" у випадку, передбаченому пунктом 15 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 15 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з таких підстав не підлягає.
36. З огляду на наведене, виконавець на підставі постанови НКРЕКП про включення до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, зупиняє вчинення виконавчих дій щодо такого підприємства, а також знімає накладені арешти на майно та грошові кошти у випадку, якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (постанови Верховного Суду від 30.10.2023 у справі №925/555/21, від 11.07.2024 у справі №921/366/23, від 12.12.2024 у справі №924/395/24, від 20.01.2025 у справі №924/396/24, від 26.02.2025 у справі №910/9745/22, від 16.05.2025 у справі №903/421/24).
37. У постанові від 17.01.2025 у справі №925/958/22 Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини одинадцятої статті 35 такого Закону у випадку, передбаченому пунктом 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". Тобто ключовим критерієм є включення боржника до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".
38. Зважаючи на положення статті 19 Конституції України та статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець (приватний / державний) повинен вчиняти виконавчі дії не лише із дотриманням цього Закону, а й відповідно до інших нормативно-правових актів, додержання яких є обов`язковим при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.
39. Принцип юридичної визначеності вимагає, щоб у разі прийняття спеціального закону з певного питання цей закон не ставився під сумнів (зокрема, шляхом його невиконання), а сторони, яких він стосується, мають обґрунтовано очікувати, що цей закон буде застосовуватися. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №908/1525/16.
40. Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" у статті 1 визначає:
- процедура врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу - заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, а також списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість у разі її погашення;
- реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (далі - Реєстр) - відкритий загальнодоступний перелік підприємств та організацій, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;
- учасники процедури врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) - постачальники природного газу, оператори газорозподільних систем та оператор газосховищ, включені до Реєстру, а також особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно, особа, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 01.01.2020, акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", розпорядники коштів державного бюджету, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
41. Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, що включені до реєстру, до яких, зокрема, віднесена заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно, не сплачена станом на розрахункову дату (стаття 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу").
42. Як встановив суд першої інстанції, заборгованість АТ "Чернігівгаз" перед АТ "Укртрансгаз" з оплати вартості добових небалансів за період липень-грудень 2019 року за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 №1512000712 була предметом розгляду в справі №927/221/25 та відповідає видам заборгованості, визначеним Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".
43. Згідно зі статтею 3 вказаного Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єкти ринку природного газу включаються до реєстру, який веде НКРЕКП. Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та оприлюднюється на її офіційному веб-сайті.
44. За встановлених судами попередніх інстанцій обставинами, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 16.11.2022 №1474 АТ "Чернігівгаз" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, що свідчить про те, що АТ "Чернігівгаз" є суб`єктом правовідносин, що врегульовані Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". 
45. У матеріалах даної справи відсутні належні докази у підтвердження того, що наразі АТ "Чернігівгаз" виключене із Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.
46. У контексті наведеного Суд враховує правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка в пункті 8.93 постанови від 16.05.2025 у справі №903/421/24 виснувала, що: "виконавець (державний / приватний) не є учасником процедури врегулювання заборгованості, визначеної Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" і відповідно до пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", а отже, у виконавця виник обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу.".
47. З огляду на викладене, об`єднана палата у пункті 8.94 згаданої постанови погодилась з висновком суду першої інстанції, що приватний виконавець, який не є учасником процедури врегулювання заборгованості між сторонами та не уповноважений визначати її результати і хід проведення, встановивши, що боржника включено до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, на підставі відповідної постанови НКРЕКП, та те, що заборгованість за наказом господарського суду, щодо якої боржником вживаються заходи із врегулювання відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", зобов`язаний був, зокрема, зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні стосовно виконання цього наказу на підставі пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (за винятком витрат на сплату судового збору).
48. При цьому в пункті 8.95 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що на момент відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця були наявні дві обов`язкові обставини для зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, передбачені пунктом 15 частиною першою статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", а саме:
1) перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу;
2) сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".
49. З огляду, зокрема, на наведені норми законодавства об`єднана палата у пунктах 8.96-8.99 зазначила, що: "Виконавець мав чітко визначені обов`язки, прямо передбачені Законом України "Про виконавче провадження", зокрема пунктом 15 частини першої статті 34 цього Закону.
Закон не надає виконавцю повноважень оцінювати, тлумачити або перевіряти обсяг заборгованості, яка підлягає врегулюванню в межах процедури, передбаченої Законом №1639-ІХ. Визначення і затвердження розміру такої заборгованості здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1179 (на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків).
Самостійна оцінка приватним виконавцем того, яка частина заборгованості включається до врегулювання, по суті є виходом за межі його повноважень та втручанням у сферу компетенції інших органів. Така поведінка суперечить не лише положенням Закону України №1639-ІХ, а й загальним принципам виконавчого провадження, які передбачають обов`язковість дотримання чітко визначеного порядку та меж повноважень. 
У зв`язку з цим приватний виконавець, виявивши наявність вказаних законних передумов, був зобов`язаний зупинити виконавчі дії в межах виконавчого провадження на підставі пункту 15 частини першої статті 34 та частини 11 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження.".
50. Відтак, встановивши, що АТ "Чернігівгаз" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, а його заборгованість за судовим рішенням у цій справі як заборгованість, визначення якої узгоджується з положеннями Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених цим Законом, державний виконавець на підставі пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язаний був зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №78724859 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області №927/221/25 від 21.07.2025 щодо стягнення з АТ "Чернігівгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 102 280 189,94 грн заборгованості з оплати добових небалансів, 11 372 135,25 грн пені, 71 452 876,98 грн інфляційних втрат та 15 673 580,23 грн відсотків річних (за виключенням витрат по сплаті судового збору, які не підлягають врегулюванню відповідно до цього Закону).
51. Доводи скаржника стосовно того, що положення пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають можливості часткового зупинення вчинення виконавчих дій залежно від структури боргу, зокрема не охоплює ситуації, коли в межах одного виконавчого документа наявні різні складові заборгованості, а саме: одна частина боргу, яка підлягає врегулюванню у порядку, визначеному Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", інша частина боргу у вигляді витрат по сплаті судового збору, яка не підпадає під дію спеціальних механізмів цього Закону, Суд вважає безпідставними та необґрунтованими, так як судовий збір є судовими витратами сторони відповідної справи, а не частиною її боргу (заборгованості), яка підлягає та/або може підлягати врегулюванню у порядку, визначеному Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", відповідно, зупинення виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до вказаного Закону (в цьому випадку щодо стягнення заборгованості з оплати добових небалансів у розмірі 102 280 189,94 грн, пені в розмірі 11 372 135,25 грн, інфляційних втрат у розмірі 71 452 876,98 грн та відсотків річних у розмірі 15 673 580,23 грн (за виключенням витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 059 800 грн) не може вважатись частковим зупиненням вчинення виконавчих дій за відповідним наказом, з огляду на те, що виконавець не вправі оцінювати, тлумачити або перевіряти обсяг заборгованості, яка підлягає врегулюванню в межах відповідної процедури, проте цілком може відділити заборгованості від судових витрат, які не підлягають врегулюванню відповідно до цього Закону.
52. При цьому Суд звертає увагу, що Закон України "Про виконавче провадження", зокрема, пункт 15 частини першої статті 34, не забороняє виконавцю зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні до повного погашення судового збору, як про це помилково стверджує скаржник, як не забороняє й врегулювати питання щодо зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до вказаного Закону, та щодо продовження вчинення виконавчих дій щодо судових витрат у вигляді судового збору, зокрема шляхом винесення окремих постанова.
53. Такий підхід у жодному разі не створює ситуацію правової невизначеності, у якій, як стверджує скаржник, виконавець одночасно зобов`язаний і продовжувати, і зупиняти виконання рішення, що фактично ставить його перед необхідністю виконувати взаємовиключні обов`язки, адже саме вчинення виконавцем виконавчих дій із чітким дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження" та інших нормативно-правових актів, зокрема, з урахуванням Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", що може включати зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до вказаного Закону, та продовження вчинення виконавчих дій щодо судових витрат у вигляді судового збору (так як такі не підлягають врегулюванню цим Законом), обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права, а також гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. 
54. За наведених обставин Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги АТ "Чернігівгаз" з огляду на неправомірну бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. щодо незастосування у межах виконавчого провадження №78724859 пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", а саме незупинення виконавчого провадження щодо стягнення з АТ "Чернігівгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 102 280 189,94 грн заборгованості з оплати добових небалансів, 11 372 135,25 грн пені, 71 452 876,98 грн інфляційних втрат та 15 673 580,23 грн відсотків річних.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
55. Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
56. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
57. Стаття 309 ГПК визначає, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
58. За результатами касаційного перегляду Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувані рішення судів ухвалені за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин і підстав для їх зміни чи скасування за мотивів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд не вбачає.
Розподіл судових витрат 
59. За загальним правилом статті 129 ГПК у зв`язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги судовий збір за її подання покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1.Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
2.Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 12.08.2025 за скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича в межах виконавчого провадження №78724859 у справі №927/221/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко 

В.І. Студенець