ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 525/1057/19
провадження № 61-5489св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю., 

учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Юліана»,
відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, Державний кадастровий реєстратор відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватне підприємство «Довіра 1», Приватне підприємство «Великобагачанський комбікормовий завод», ОСОБА_5 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Ступніком Сергієм Васильовичем, на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 липня 2024 року у складі судді Ячало Ю. І. та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2025 року у складі колегії суддів:Чумак О. В., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Державного кадастрового реєстратора відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру (далі - ГУ Держгеокадастру) у Полтавській області, Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про скасування державної реєстрації земельних ділянок з одночасним скасуванням кадастрових номерів земельних ділянок, зобов`язання вчинити дії.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі державного акта на право постійного користування землею від 06 лютого 2001 року серії І-ПЛ № 009414, виданого відповідно до рішення 15 сесії 23 скликання Великобагачанської районної ради Полтавської області від 06 жовтня 2000 року, є законним користувачем (титульним володільцем) земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства площею 45,07 га, яка знаходиться в адміністративних межах Великобагачанського району Полтавської області. 
Земельна ділянка складається з двох земельних ділянок: площею 35,00 га та 10,07 га з визначеними координатами та планом зовнішніх меж землекористування. Оскільки земельна ділянка для ведення фермерського господарства площею 10,07 га із загальної площі 45,07 га була зареєстрована відповідно до законодавства, яке діяло раніше, тому виникла необхідність у реєстрації іншої частини земельної ділянки площею 35,00 га, при цьому державний акт на право постійного користування землею є чинним, не змінювався та не скасовувався.
Зазначав, що на його замовлення землевпорядна організація НВТОВ «Інтерагроцентр» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), після чого він звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру стосовно цієї земельної ділянки і отримав відмову, з огляду на невідповідність електронного документа встановленим вимогам, а саме, наявні зауваження щодо валідності електронного документу, перетин ділянок з ділянкою з кадастровим номером 5320255100:00:003:0037 - площа співпадає на 7,2525 %; перетин ділянок з ділянкою з кадастровим номером 5320285300:00:004:0623 - площа співпадає на 0,0184 %; перетин ділянок з ділянкою з кадастровим номером 5320255100:00:003:0034 - площа співпадає на 6,0212 %; перетин ділянок з ділянкою з кадастровим номером 5320255100:00:003:0039 - площа співпадає на 3,8376 %.
У подальшому він повторно звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру стосовно своєї земельної ділянки та знову отримав відмову з аналогічних підстав.
Вважає, що державна реєстрація належних відповідачам земельних ділянок та присвоєння їм кадастрових номерів була здійснена без належної технічної документації (або ж така технічна документація містить помилки), тобто з порушенням порядку, встановленого нормами земельного законодавства, що призвело до порушення його прав, оскільки присвоєння кадастрових номерів цим чотирьом земельним ділянкам здійснювалося значно пізніше, ніж йому було видано в установленому порядку правовстановлюючий документ - державний акт на право постійного користування землею, який є чинним.
Крім того, він не ставив свої підписи в актах прийомки-передачі межових знаків та не погоджував межі земельних ділянок (як суміжний користувач) у технічних документаціях із землеустрою на земельні ділянки відповідачів, а дізнався про перетини земельних ділянок лише тоді, коли мав намір здійснити реєстрацію своєї земельної ділянки. 
Посилаючись на те, що реєстрація спірних земельних ділянок у Національній кадастровій системі України та присвоєння їм кадастрових номерів відбулось із грубими порушеннями норм земельного законодавства, що спричинило неможливість для нього завершити процес належного оформлення права постійного користування землею, просив суд:
скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акта від 09 березня 1998 року серії І-ПЛ № 060310, з одночасним скасуванням кадастрового номеру цієї земельної ділянки - 5320255100:00:003:0034;
скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 15 березня 2000 року серії ІИ-ПЛ № 008759 та свідоцтва про право на спадщину від 27 вересня 2016 року № 688, з одночасним скасуванням кадастрового номеру цієї земельної ділянки - 5320255100:00:003:0037;
скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, що належить ОСОБА_4 на підставі державного акта від 16 березня 2000 року серії ІИ-ПЛ № 008774 та свідоцтва про право на спадщину від 02 листопада 2013 року серії ВТО № 447629, з одночасним скасуванням кадастрового номеру цієї земельної ділянки - 5320255100:00:003:0039;
скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 28,1105 га, що належить територіальній громаді селища Велика Багачка, сіл Бутова Долина, Довгалівка, Шепелі, Гарнокут, Буряківщина, Байрак, Мала Решетилівка, Затон, Пилипенки, Радивонівка, Мар`янівка, Володимирівка, Перекопівка, Іванівка, Пушкареве, Семенівка, Широке, Багачка Перша, Степанівка, Стефанівщина, Якимове, Балюки в особі Великобагачанської селищної ради, з одночасним скасуванням кадастрового номеру цієї земельної ділянки - 5320255100:00:004:2182;
скасувати запис від 27 вересня 2016 року № 16991755 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5320255100:00:003:0037, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 15 березня 2000 року серії ІІІ-ПЛ № 008759 та свідоцтва про право на спадщину від 27 вересня 2016 року № 688;
скасувати запис від 02 листопада 2013 року № 3209743 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером цієї земельної ділянки 5320255100:00:003:0039, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту від 16 березня 2000 року серії ІІІ-ПЛ №008774 та свідоцтва про право на спадщину від 02 листопада 2013 року серії ВТО № 447629;
скасувати запис від 10 грудня 2018 року № 29456676 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію земельної ділянки площею 28,1105 га з кадастровим номером 5320255100:00:004:2182, яка належить територіальній громаді селища Велика Багачка, сіл Бутова Долина, Довгалівка, Шепелі, Гарнокут, Буряківщина. Байрак, Мала Решетилівка, Затон, Пилипенки, Радивонівка, Мар`янівка, Володимирівка, Перекопівка, Іванівка, Пушкареве, Семенівка, Широке, Багачка Перша, Степанівка, Стефанівщина, Якимове, Балюки в особі Великобагачанської селищної ради;
зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області в особі державного кадастрового реєстратора відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області присвоїти кадастровий номер земельній ділянці площею 35,00 га, наданій ОСОБА_1 відповідно до державного акта на право постійного користування землею від 06 лютого 2001 року серії І-ПЛ № 009414 для ведення фермерського господарства, яка знаходиться в адміністративних межах Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, та внести відповідні дані щодо цієї ділянки до Державного земельного кадастру.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем наявності підстав для задоволення позовних вимог. Суд зазначив, зокрема, що позивач не надав жодних доказів, що саме при розробці земельної документації виділених відповідачам земельних ділянок було порушено норми земельного законодавства.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2025 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 липня 2024 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним та обґрунтованим і не вбачав підстав для його скасування.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
28 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ступнік С. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 540/861/16, у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2025 року у справі № 902/72/24, від 22 травня 2024 року у справі № 916/1750/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Заявник зазначає, що є помилковими висновки судів обох інстанцій про визначальне значення того факту, що земельні ділянки відповідачів сформовані раніше виниклого у позивача права користування, на порушення якого він посилається, виключають позивача із кола осіб, які можуть звернутися з відповідним позовом до суду, тому суди не вбачають підстав для скасування державної реєстрації земельних ділянок за таких обставин. Присвоєння в даному випадку кадастрових номерів земельним ділянкам відповідачів із відкриттям Поземельних книг відбулось лише у 2013-2015 роках, водночас право постійного користування позивача виникло 06 жовтня 2000 року, а державний акт датовано 06 лютого 2001 року.
Доводи інших учасників справи
Представник ГУ Держгеокадастру у Полтавській області - Подріз Є. А. подала відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2025 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Великобагачанського районного суду Полтавської області цивільну справу № 525/1057/19 за позовом ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Юліана» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Державного кадастрового реєстратора відділу у Великобагачанському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватне підприємство «Довіра 1», Приватне підприємство «Великобагачанський комбікормовий завод», ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації земельних ділянок з одночасним скасуванням кадастрових номерів земельних ділянок, зобов`язання вчинити дії.
Матеріали справи № 525/1057/19 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2025 року справу № 525/1057/19 призначено до судового розгляду.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
Суди встановили, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 060310, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 771, виданого Великобагачанською районною радою народних депутатів 04 березня 1998 року на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 24 квітня 1997 року № 108, у приватну власність ОСОБА_2 передано земельну ділянку площею 4,58 га для ведення сільського господарства, яка розташована на території Великобагачанської селищної ради.
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 квітня 2023 року земельна ділянка кадастровий номер 5320255100:00:003:0034, загальною площею 4,58 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великобагачанської селищної ради, перебуває у приватній власності ОСОБА_2 .
Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 008756, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1410, виданого Великобагачанською районною радою народних депутатів 15 березня 2000 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 1999 року, у приватну власність ОСОБА_6 передано земельну ділянку площею 5,02 га для ведення сільського господарства, яка розташована на території Великобагачанської селищної ради.
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 квітня 2023 року власником земельної ділянки кадастровий номер 5320255100:00:003:0037, загальною площею 4,69 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великобагачанської селищної ради, є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину.
Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 008774, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1415, виданим Великобагачанською районною радою народних депутатів 16 березня 2000 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 серпня 1998 року, у приватну власність ОСОБА_7 передано земельну ділянку площею 5,29 га, для ведення сільського господарства, яка розташована на території Великобагачанської селищної ради.
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 квітня 2023 року, власником земельної ділянки кадастровий номер 5320255100:00:003:0039, загальною площею 4,94 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великобагачанської селищної ради, є ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до рішення 10 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 25 лютого 2000 року Великобагачанська селищна рада порушила питання перед районною радою про надання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 45 га для ведення селянського (фермерського) господарства в постійне користування за рахунок земель запасу та пропонувала надати дозвіл на складання проєкту відведення земельної ділянки площею 45 га.
Згідно з договором від 06 липня 2000 року Земельно-кадастрове бюро при Великобагачанському районному відділі земельних ресурсів Держкомзему України розробило проєкт відведення земельної ділянки, наданої у постійне користування громадянину ОСОБА_1 , для створення селянського (фермерського) господарства із земель запасу на території Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області.
Рішенням 15 сесії 23 скликання Великобагачанської районної ради Великобагачанського району Полтавської області від 06 жовтня 2000 року ОСОБА_1 затверджено проєкт відведення земельної ділянки і надано в постійне користування із земель запасу Великобагачанської селищної ради земельну ділянку площею 45,07 га, в тому числі рілля - 45,07 га.
Відповідно до державного акта на право постійного користування землею від 06 лютого 2001 року серії І-ПЛ № 009414, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 60, виданого Великобагачанською районною радою народних депутатів 06 лютого 2001 року, у постійне користування ОСОБА_1 надано земельну ділянку площею 45,07 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Великобагачанської селищної ради.
У 2017 році землевпорядна організація НВТОВ «Інтерагроцентр» виготовило ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер 5320255100:00:004, для ведення селянського (фермерського) господарства в межах Великобагачанської селищної ради.
Рішенням від 01 березня 2018 року державний кадастровий реєстратор відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відмовив ОСОБА_1 у внесенні відомостей (зміни до них) до Державного земельного кадастру з підстав: електронний документ не відповідає установленим вимогам, перетин ділянок із ділянкою з кадастровим номером 5320255100:00:003:0037 - площа співпадає на 7,2525 %; перетин ділянок із ділянкою з кадастровим номером 5320285300:00:004:0623 - площа співпадає на 0,0184 %; перетин ділянок із ділянкою з кадастровим номером 5320255100:00:003:0034 площа співпадає на 6,0212 %; перетин ділянок із ділянкою з кадастровим номером 5320255100:00:003:0039 - площа співпадає на 3,8376 %.
Рішенням від 04 січня 2019 року державний кадастровий реєстратор відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно відмовив ОСОБА_1 у внесенні відомостей (зміни до них) до Державного земельного кадастру з аналогічних підстав.
Згідно з висновком земельної технічної експертизи від 25 липня 2023 року, проведеної у ході розгляду цієї справи, межі земельних ділянок із кадастровими номерами: 
5320255100:00:003:0034, власник ОСОБА_2 , володіє на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 09 березня 1999 року серії 1-ПЛ № 060310 згідно розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 24 квітня 1997 року № 108; 
5320255100:00:003:0037, власник ОСОБА_3 , підставою для виникнення права є свідоцтво про право на спадщину від 27 вересня 2016 року № 688, видане державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Полтавської області Кириченко Т. М.;
5320255100:00:003:0039, власник ОСОБА_4 , підставою для виникнення права є свідоцтво про право на спадщину № 333, видане державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори Карпень О. М., Лубенський районний нотаріальний округ; 
5320255100:00:004:2182, власник територіальна громада селища Велика Багачка, сіл Бутова Долина, Довгалівка, Шепелі, Гарнокут, Буряківщина, Байрак, Мала Решетилівка, Затон, Пилипенки, Радивонівка, Мар`янівка, Володимирівка, Перекопівка, Іванівка, Пушкареве, Семенівка, Широке, Багачка Перша, Степанівка, Стефанівщина, Якимове, Балюки в особі Великобагачанської селищної рад, накладаються на межі земельної ділянки площею 35,0 га, наданої в постійне користування ОСОБА_1 , державний акт на право постійного користування землею від 06 березня 2001 року серії І-ПЛ № 009414, виданий на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Великобагачанської районної ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 06 жовтня 2000 року відповідно до документації на ділянку.
Межі та підстави касаційного перегляду 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України). 
Підставою касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 540/861/16, у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2025 року у справі № 902/72/24, від 22 травня 2024 року у справі № 916/1750/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Позиція Верховного Суду 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55)).
Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.
У справі, яка переглядається, позивач звернувся до суду з позовом про скасування державної реєстрації земельних ділянок з одночасним скасуванням кадастрових номерів земельних ділянок, з посиланням на те, що належні на праві власності відповідачам земельні ділянки з кадастровими номерами 5320255100:00:003:0034, 5320255100:00:003:0037, 5320255100:00:003:0039, 5320255100:00:004:2182 частково накладаються на земельну ділянку, належну йому.
У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.
Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.
Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168)).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) також вказала, що у тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 74), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 148).
У цій справі належна позивачу земельна ділянка частково накладається на земельні ділянки відповідачів.
У пункті 145 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) зазначено, що «[…] у спорах з подібними обставинами належним способом захисту є віндикаційний позов про витребування частини земельної ділянки, що накладається».
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що «витребування як належний спосіб захисту у цій справі не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки площею 0,1259 га, така вимога може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається на смугу відведення залізниці. Для вирішення подібних спорів земельна ділянка (підстави для витребування якої наявні - тобто така земельна ділянка накладається на смугу відведення залізниці) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Тому в контексті обставин цієї справи та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві постійного користування АТ «Укрзалізниця» та накладається на земельну ділянку, що знаходиться у власності Особи».Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.
При таких обставинах, в контексті обставин справи, що є предметом касаційного перегляду, та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту є позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_1 та накладається на земельні ділянки, що знаходяться у власності відповідачів.
Такий позов у цій справі не заявлено.
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16 (пункт 155)).
Тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації земельних ділянок з одночасним скасуванням кадастрових номерів земельних ділянок належить відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту.
Суди попередніх інстанцій правильно відмовили у задоволенні позовних вимог, однак помилились з мотивами такої відмови. Тому рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду належить змінити в частині мотивів такої відмови.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частинами першою та четвертою статті 412 ЦПК України суд змінює рішення, якщо воно переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи, що суди дійшли правильного по суті висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, але допустити помилку при мотивуванні судових рішень, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, зміну рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду й викладення їх мотивувальної частини у редакції цієї постанови; у решті оскаржувані судові рішення залишити без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд змінює оскаржувані судові рішення, але виключно у частині мотивів їх прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ступніком Сергієм Васильовичем, задовольнити частково.
Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 липня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2025 року змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
У решті рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 липня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська 	
Судді:	А. Ю. Зайцев 	
	Є. В. Коротенко 	
	В. М. Коротун  	
	М. Ю. Тітов