УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року
м. Київ
справа № 748/29/26
провадження № 51-281ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 січня 2026 року, 
встановив:
Ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2026 року повернуто скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подану в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) про незаконне затримання останнього у приміщення 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , де він тривалий час утримувався та подальше доставлення його на територію військової частини № НОМЕР_1 .
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12 січня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Не погодившись з зазначеним судовим рішенням апеляційного суду, адвокат ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону,порушує питання про перегляд цього судового рішення у касаційному порядку. Мотивуючи свою скаргу, вказує, зокрема, що апеляційний суд неправомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження, з огляду на те, що постановлена ухвала слідчого судді у цьому провадженні про повернення скарги не передбачена нормами КПК. На підтвердження своєї позиції посилається на правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 31 травня 2021 року у справі №646/3986/19. Крім цього, вважає, що оскаржувану ухвалу апеляційний суд належним чином не мотивував, а тому вона не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах. 
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. 
Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якоїправо на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. Воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (пункт 41 рішення у справі «Абрамова проти України» від 18 грудня 2018 року, заява № 41988/08; пункт 78 рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року, заява № 40160/12 та інші).
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. 
Зі змісту ухвали слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2026 року, вбачається, що скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подану в порядку ст. 206 КПК, повернуто, зокрема, у зв`язку з тим, що у даному випадку має місце незгода ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 з діями службових осіб ТЦК та СП, пов`язаними з мобілізацією, а також незгода з подальшим перебуванням ОСОБА_5 на території військової частини НОМЕР_1 . При цьому, службові особи ТЦК та СП чи військової частини не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються. 
Водночас, вказана ухвала слідчого судді не зазначена в переліку ухвал слідчих суддів, передбаченому ч. 1 ст. 309 КПК, які підлягають апеляційному оскарженню.
Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання ресурсів судової влади.
Відповідно до ухвали апеляційного суду, адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою повернуто скаргу адвоката подану в порядку 
ст. 206 КПК, у зв`язку з тим, що така скарга не підлягає розгляду цим судом. 
Оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 
27 травня 2019 року у справі № 766/22242/17).
Таким чином, апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, обґрунтовано, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника, враховуючи
положення ч. 4 ст. 399 КПК, з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції та вважає таке рішення обґрунтованим, оскільки воно постановлене із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що його посилання на правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 31 травня 2021 року у справі № 646/3986/19, є недоречним, оскільки у зазначеному провадженні рішення слідчого судді постановлено в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, натомість у даному випадку, як зазначив слідчий суддя, не вбачається, що стосовно ОСОБА_5 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких прередбачений ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення». 
З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги, та копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 січня 2026 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3