ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 906/1191/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А.,
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Фізичної особи - підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 (головуючий - Андрієнко В. В., судді: Буравльов С. І., Шапран В. В.) і рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2025 (суддя Зеленіна Н. І.) у справі
за позовом Фізичної особи - підприємця Петрова Євгенія Леонідовича
до Міністерства юстиції України
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: (1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова фірма «Мар`ян», (2) ОСОБА_1 . 
про визнання незаконними та скасування пунктів 1, 2, 4 наказу від 21.06.2024 №1866/5
(за участю представників: позивача - Петров Є.Л., відповідача - Махинько О.О., приватного виконавця - Романишин М.М., ТОВ «ВФ «Мар`ян» - Кирилюк В.Л., ОСОБА_1. - особисто)

Історія справи
Обставини справи, встановлені судами
1. У провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа №906/952/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича (далі - ФОП Петров Є.Л., позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова фірма «Мар`ян» (далі - ТОВ «Мар`ян») про стягнення 4 064 016,24 грн.
2. Господарський суд Житомирської області ухвалою від 13.12.2023 у справі №906/952/23 в якості заходу забезпечення позову, зокрема наклав арешт на належну ТОВ «Мар`ян» земельну ділянку площею 35,8513 га з кадастровим номером 1822087900:02:000:0691 (далі - земельна ділянка).
3. Приватний виконавець 15.12.2023 відкрив виконавче провадження з примусового виконання вказаної ухвали суду та цього ж дня виніс постанову про арешт майна боржника.
4. За договором купівлі-продажу від 15.12.2023 ТОВ «Мар`ян» відчужило земельну ділянку на користь ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ).
5. 18.12.2023 за №70752401 приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Дідківський Андрія Савелійовича (далі - приватний виконавець) здійснив державну реєстрацію обтяження належної ТОВ «Мар`ян» земельної ділянки згідно з ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.12.2023 у справі №906/952/23.
6.  ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст, відповідач) зі скаргою на дії приватного виконавця щодо державної реєстрації обтяження земельної ділянки.
7. Мін`юст наказом від 21.06.2024 №1866/5 (далі - Наказ №1866/5) частково задовольнив скаргу ОСОБА_1. та анулював рішення приватного виконавця від 18.12.2023 №70752401 як таке, що прийнято з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме у зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на земельну ділянку.
Узагальнений зміст позовних вимог та підстав позову 
8. ФОП Петров Є.Л. звернувся до суду з позовом до Мін`юсту про визнання незаконним та скасування пунктів 1, 2, 4 Наказу № 31866/5. 
9. На обґрунтування позовних вимог зазначає про порушення відповідачем вимог частини 7 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV). За доводами позивача приватний виконавець зареєстрував обтяження речових прав на виконання судового рішення, а отже не допустив порушень законодавства у сфері державної реєстрації прав. При цьому відповідач вийшов за межі власних повноважень, задовольнивши скаргу ОСОБА_1., який не довів факту порушення його прав внаслідок вчинення спірної реєстраційної дії. 
10. В обґрунтування права на позов ФОП Петров Є.Л. вказує на те, що приватний виконавець вчинив спірну реєстраційну дію в судовому провадженні № 906/952/23, де стягувачем є ФОП Петров Є.Л. і внаслідок прийняття відповідачем Наказу №31866/5 позивач втратив гарантію виконання ймовірного судового рішення про задоволення його позову у справі № 906/952/23.
Узагальнений зміст та обґрунтування оскаржуваних рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
11. Господарський суд міста Києва рішенням від 18.06.2025, яке залишив без змін Північний апеляційний господарський суд постановою від 08.10.2025, у позові відмовив. 
12. Суд констатував законність Наказу № 31866/5, оскільки знайшли своє підтвердження висновки Мін`юсту про те, що приватний виконавець прийняв рішення від 18.12.2023 №70752401 про державну реєстрацію обтяження земельної ділянки з порушенням частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV, оскільки не перевірив наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на земельну ділянку.
Касаційні скарги
13. Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
14. Також з касаційною скаргою на вказані судові рішення звернувся приватний виконавець, в якій просить їх скасувати з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги позивача
15. Суди неправильно застосували пункт 4 частини 6 статті 37 Закону № 1952-IV, без врахування висновків Верховного Суду в постанові від 14.06.2023 у справі № 910/5635/22 про те, що відсутність обставин, які підтверджували б порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, виключає можливість розгляду скарги та є підставою для відмови у задоволенні поданої нею скарги . Так, скарга до Мін`юсту була подана ОСОБА_1., щодо прав якого у Державному реєстрі прав не було записів про зареєстроване обтяження (арешт) на спірну земельну ділянку.
16. Приватний виконавець виконав вимоги ухвали Господарського суду Житомирської області від 13.12.2023 у справі № 906/952/23 та зареєстрував арешт на земельну ділянку, що належить ТОВ «Мар`ян». При цьому такі відомості приватний виконавець вніс до спеціального розділу Державного реєстру речових прав, що узгоджується з вимогами абзацу 10 частини 3 статті 13 Закону № 1952-IV, висновок про застосування якої у подібних правовідносинах відсутній.
Узагальнені доводи касаційної скарги приватного виконавця
17. Суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду в постановах від 25.04.2018 у справі № 1522/18417/12-ц щодо обов`язку суду при розгляді справи дотримуватися вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів; від 21.03.2019 у справі № 807/1689/14 щодо критеріїв мотивованості судового рішення.
18. Відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 129-1 Конституції України, частини 2 статті 12 Закону № 1952-IV, частини 1 статті 134 ГПК України в частині: (1) визначення пріоритету судового рішення про забезпечення позову, як підстави для реєстрації обтяження на об`єкт нерухомості відносно будь-яких інших підстав для реєстрації прав та обтяжень, які суперечать змісту даного судового рішення; (2) можливості внесення відомостей в спеціальний розділ Державного реєстру речових про обтяження (арешт) на об`єкт нерухомості на підставі судового рішення про забезпечення позову у разі наявності в Державному реєстрі речових прав відомостей, які зареєстровані після набрання законної сили судовим рішенням про забезпечення позову та які суперечать обставинам щодо: об`єкту, суб`єкту, змісту речових прав та їх обтяжень.
Позиція інших учасників справи у відзивах на касаційні скарги
19. Мін`юст вважає доводи касаційних скарг безпідставними, а оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими. У зв`язку з чим касаційні скарги задоволенню не підлягають. Мін`юст також зазначає, про неналежність Мін`юсту як єдиного відповідача у цьому спорі з підстави відсутності спору про право між ним та позивачем.
20. 02.02.2026 до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Мар`ян» на касаційні скарги, сформований в підсистемі «Електронний суд» 01.02.2026. Разом з тим ухвалами Верховного Суду від 22.12.2025 був установлений строк для подання відзивів на касаційні скарги до 07.01.2026. ТОВ «Мар`ян» просить поновити строк для подання відзиву, посилаючись на отримання ухвали Північного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі № 906/1191/24 лише 22.09.2025. 
21. Колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки відповідно до довідки Верховного Суду про доставку документа в кабінет Електронного суду від 23.12.2025, ухвали Верховного Суду від 22.12.2025 про відкриття касаційного провадження доставлені 22.12.2025 в електронний кабінет ТОВ «Мар`ян». При цьому в клопотанні заявник посилається на отримання ухвали суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі, тобто процесуального документа, дата отримання якого не має жодного значення для вирішення судом касаційної інстанції питання про поновлення строку для подання відзиву на касаційну скаргу. Тому Верховний Суд дійшов висновку про те, що відзив ТОВ «Мар`ян» на касаційні скарги має бути залишений без розгляду на підставі частини 2 статті 118 ГПК України.
Позиція Верховного Суду
22. В основу оскаржуваних судових рішень покладено висновки місцевого та апеляційного господарських судів про відсутність підстав для скасування Наказу № 31866/5, оскільки приватний виконавець прийняв рішення про державну реєстрацію обтяження земельної ділянки з порушенням частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV.
23. Верховний Суд вважає передчасним висновки судів попередніх інстанцій про можливість розгляду заявлених позовних вимог по суті з огляду на нижченаведене.
24. Згідно з частиною 4 статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
25. Колегія суддів звертається до висновків Верховного Суду у постанові від 17.12.2025 у справі № 910/10898/24, яка зокрема керувалась висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 в подібних правовідносинах.
26. Підставою для передачі справи № 910/2546/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду була наявність різної практики Верховного Суду стосовно складу відповідачів і способів захисту прав у справах про оскарження наказів Мін`юсту за скаргами на реєстраційні дії державних реєстраторів.
27. У справі № 910/2546/22, вирішуючи питання щодо складу сторін спору та визначення відповідачів у цій категорії справ (за вимогою про скасування наказу Мін`юсту), Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від власних висновків, викладених у постанові від 19.06.2019 у справі № 802/385/18-а, про те, що: спір про скасування наказу Мін`юсту, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача іншою особою, за якою було зареєстроване аналогічне право щодо одного й того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої було здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі прав. Участь Мін`юсту та державного реєстратора як співвідповідачів (якщо позивач чи третя особа вважають їх винними у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.
28. Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідачем у такій категорії справ має бути особа, за скаргою якої Мін`юст скасував рішення про державну реєстрацію речових прав, адже у цьому випадку існує спір саме між скаржником і позивачем.
29. Разом з цим Велика Палата Верховного Суду виснувала, що Мін`юст не може бути єдиним відповідачем у цьому випадку незалежно від доводів та підстав позову, оскільки з ним у позивачів відсутній спір про речові права (пункт 9.27 постанови від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22).
30. При зверненні з позовом у цій справі ФОП Петров Є.Л. стверджував про те, що оспорюваний наказ Мін`юсту порушує його право на отримання суми боргу у разі задоволення позову ФОП Петрова Є.Л. у справі № 906/952/23, оскільки відсутність зареєстрованого обтяження земельної ділянки саме внаслідок задоволення Мін`юстом скарги ОСОБА_1. у сфері державної реєстрації прав може призвести до неможливості фактичного виконання судового рішення у справі № 906/952/23.
31. Тобто ФОП Петров Є.Л. вважає, що оспорюваний ним наказ порушує його право на задоволення своїх грошових вимог за рахунок земельної ділянки, власником якої вважає себе ОСОБА_1. Відтак, спір про право у спірних правовідносинах виник між ФОП Петровим Є.Л. та ОСОБА_1, а не між ФОП Петровим Є.Л. і Мін`юстом. 
32. У зв`язку з цим Мін`юст не може бути єдиним відповідачем у цьому випадку незалежно від доводів і підстав позову, оскільки у позивача відсутній спір про речове право з Мін`юстом. 
33. За принципом диспозитивності визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача, а суд у господарському чи цивільному судочинстві не вправі з власної ініціативи залучати іншого відповідача/співвідповідача до участі у справі. Водночас установлення належності відповідачів є обов`язком суду, який той виконує під час розгляду справи, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (тобто ex officio), та має ґрунтуватися передусім на аналізі природи спірних правовідносин і позовних вимог.
34. Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинне відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 686/20282/21).
35. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Схожі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункт 70), від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (пункт 66), від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (пункт 27) та від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17 (підпункт 33.2).
36. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріальних правовідносин, тобто особа, за рахунок якої можна задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пункті 39 постанови від 26.02.2020 у справі № 304/284/18 та пункті 8.10 постанови від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20, пункті 37 постанови від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22).
37. При цьому Верховний Суд зауважує, що за власною ініціативою не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем.
38. Позаяк Мін`юст не може бути єдиним відповідачем у цьому випадку незалежно від доводів та підстав позову, а визначених процесуальним законом підстав для залучення співвідповідача немає, Верховний Суд дійшов висновку, що у заявленому у цій справі позові слід відмовити саме з цих підстав.
39. Наведеного суди попередніх інстанцій помилково не врахували і зосередилися на оцінці аргументів позивача щодо порушень, які допустив Мін`юст під час ухвалення спірного наказу, хоча й дійшли правильного висновку щодо результату вирішення цього спору.
40. З урахуванням наведених вище мотивів відмови в задоволенні позову Верховний Суд не надає оцінки іншим доводам касаційних скарг.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
41. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
42. Згідно положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
43. Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення про відмову в позові є правильними по суті, а тому підлягають залишенню без змін, натомість касаційні скарги слід залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат
44. Оскільки Суд відмовляє у задоволенні касаційних скарг та залишає без змін оскаржувані судові рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржників.
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги Фізичної особи - підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича залишити без задоволення. 
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 і рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2025 у справі № 906/1191/24 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Міщенко І. С.
Судді Берднік І. С.
Зуєв В. А.