УХВАЛА

09 лютого 2026 року
м. Київ

справа №120/11134/24
адміністративне провадження №К/990/3735/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів: Ханової Р.Ф.,  Юрченко В.П., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №120/11134/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 23.01.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №120/11134/24.
Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, Верховний Суд виходить з такого.
Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіс» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.08.2024:
- № 0280990701, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2023 року на суму 3.333.069 грн та згідно п. 123.2. ст. 123 ПК нараховані штрафні (фінансові) санкції розмірі 25% у сумі 833.267 грн. Вказане податкове повідомлення рішення згідно наданого відповідачем розрахунку складається з донарахованих сум ПДВ за: не нарахування податкових зобов`язань з вартості ТМЦ посівного матеріалу соняшник органічний високо олеїновий врожаю 2019 року, майна не повернутого з відповідального зберігання від ТОВ «Біо ферма Органік плюс» за січень 2021 року та січень 2022 року на загальну суму 794.314 грн; не зменшення суми від`ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму ПДВ правонаступника згідно з часткою, зазначеною у передавальному акті/ розподільчому балансі відповідно до п. 198.7. ст. 198 ПК України на 260.364,15 грн; не нарахування ПДВ при реалізації нижче звичайних цін макухи соняшникової на загальну суму 510.674 грн; не нараховані податкові зобов`язання при списанні некондиційного лушпиння соняшникового пресованого гранульованого у зв`язку з відсутністю забезпечення належних умов зберігання на загальну суму 1.767.717 грн,
- № 0281010701, яким до позивача застосовані фінансові (штрафні) санкції за порушення ним строку реєстрації податкових накладних від 06.10.2023 №2240 та від 10.10.2023 №2300 у розмірі 15% на загальну суму 1382,40 грн,
- № 0280980701, яким позивачеві збільшено суму податку на прибуток у сумі 2.038.412 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції згідно п. 123.2. ст.123 ПК України на суму 152.939 грн, у зв`язку із тим, що позивачем до складу інших доходів не включено інші активи за 1 квартал 2021 року на загальну суму 646.560 грн, отримані від ТОВ «Мюнхен Лтд» грошові кошти, податок на прибуток у сумі 116.381 грн, та доходи у вигляді безоплатно отриманої сировини (соняшник) за 3,4 квартали 2021 року на загальну суму 10.677.950 грн, отриману від ТОВ «Сампл Агро», податок на прибуток 1.922.031 грн та штрафні санкції 152.939 грн,
- № 0281020701, яким до позивача застосовані фінансові санкції (штраф) по ПДВ, передбачені п. 120.1.1. ст. 120.1 ПК України на загальну суму 472.447,26 грн., з яких штраф у розмірі 50% на суму 397.157 грн від суми не нарахованих податкових зобов`язань з вартості ТМЦ посівного матеріалу соняшник органічний високо олеїновий врожаю 2019 року, майна не повернутого з відповідального зберігання від ТОВ «Біо ферма Органік плюс» на загальну суму 794.314 грн; штраф на суму 68.490,26 грн у зв`язку із відсутністю реєстрації податкових накладних на суму перевищення між звичайною ціною та ціною реалізації макухи соняшникової, а також штраф з сумі 6.800 грн за не зареєстровані податкові накладні на суму компенсуючих податкових зобов`язань не нарахованих згідно «г» п. 198.5. ст. 198 ПК України;
- № 0281000701, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 2.272.814 грн у зв`язку із завищенням позивачем податкового кредиту на загальну суму 33.639 грн за рахунок віднесення до нього сум ПДВ, вказаних у податкових накладних зареєстрованих з порушенням строку реєстрації та не нарахування позивачем податкових зобов`язань при списанні некондиційного лушпиння соняшникового пресованого гранульованого у зв`язку з відсутністю забезпечення належних умов зберігання на загальну суму 2.239.175 грн.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.08.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 07.08.2024 №0280980701. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 07.08.2024 №0280990701 в частині нарахування суми 510.674 грн та штрафних санкцій в розмірі 127.668,50 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 07.08.2024 №0281020701 в частині нарахування штрафних санкцій 68.490, 26 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс» задоволено частково. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.08.2025 скасовано в частині відмовлених позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень. Ухвалено в цій частині нову постанову, якою частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс». Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 07.08.2024 №0280990701, №0281010701, №0281020701 в повному обсязі. В задоволенні решти вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс» відмовлено. В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.08.2025 залишено без змін.
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини 4 статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області вказано підставою касаційного оскарження пунктів 4 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що судами попередніх інстанцій не було надано відповідної правової оцінки усім доказам, які були надані контролюючим органом в судове засідання разом з відзивом на позовну заяву та висвітлені при зверненні до Третього апеляційного адміністративного суду, відповідно не було в повному обсязі досліджено зібраних у даній адміністративній справі доказів.
Верховний Суд зауважує, що пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України, однак скаржником відповідні норми КАС України не вказані та не обґрунтовані.
Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, вчинено посилання на пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України.
Контролюючим органом вказано, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустив істотні порушення норм процесуального права при оцінці правовідносин, пов`язаних із списанням некондиційного лушпиння соняшникового пресованого гранульованого та його подальшою формальною перекваліфікацією платником податків у будівельний матеріал у межах так званої технології «арболіт».
Скаржником зазначено про неправильне застосування судом апеляційної інстанції підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.
Також податковим органом вказано, що суд апеляційної інстанції, роблячи висновок про відсутність об`єкта оподаткування ПДВ у зв`язку з неповерненням майна, переданого на відповідальне зберігання, неправильно застосував норми матеріального права, а саме п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. 14.1.191, 14.1.32 та пп. 196.1.2 ПК України.
На думку скаржника, апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права, підмінивши податковий критерій «постачання» цивільним підходом «перехід права власності/добровільність», та дійшов помилкового висновку, що неповернення майна із відповідального зберігання та компенсація його вартості не можуть утворювати об`єкт оподаткування ПДВ. Такі висновки свідчать про неповне дослідження правової природи операції, ігнорування економічного змісту та норм п. 187.1, 188.1 ПК України.
Щодо виділу за розподільчим балансом суд апеляційної інстанції неправильно застосував норму пункт 198.7 статті 198 ПК України.
Верховний Суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини 4 частини 4 статті 328 цього Кодексу.
Разом з тим, відповідні підстави касаційного оскарження контролюючим органом не вказано та не обґрунтовано.
Як встановлено зі змісту оскаржуваних судових рішень, судами попередніх інстанцій враховано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 04.04.2018 в справі № 810/4751/13-а, від 26.03.2024 у справі №200/773/20-а, від 05.01.2021 у справі №200/1718/20-а, від 05.01.2021 у справі №160/6018/19, від 14.09.20222 у справі №200/12446/19-а, від 28.09.2022 у справі №200/14542/19-а, у справі №200/4957/20-а від 13.12.2022, від 25.05.2023 у справі №200/465/21-а. Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судами таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду, або спростування подібності правовідносин.
Податковим органом не обґрунтовано, в чому полягало неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій. Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм податкового законодавства України, висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відтак, скаржнику слід викласти передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для касаційного оскарження судових рішень відповідно до приписів пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України.
Відповідно до частини 4 статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору. До касаційної скарги також додаються її копії відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга подається до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Скаржником документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги не надано.
Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Позов було подано у 2024 році. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.
Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру юридичною особою - 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Касаційну скаргу надіслано через систему «Електронний суд». Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, скаржнику слід сплатити 48.448,00 грн судового збору (3028,00 грн *10 * 200% * 0,8) та надати до суду оригінал платіжного документа.
Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс. р-н/22030102. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007. Код класифікації доходів бюджету: 22030102. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328-330, 332, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.08.2025 та постанову сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №120/11134/24 залишити без руху.
Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору та надання оригіналу платіжного документа.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва
Р.Ф. Ханова 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду