?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року 
м. Київ
cправа № 916/1844/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,
секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,
розглянувши касаційну скаргу Компанії "Джервойс Холдінг Інк" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 (колегія суддів: Ярош А. І., Савицький Я. Ф., Принцевська Н. М.) та рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2025 (суддя Д`яченко Т. Г.) у справі
за позовом Компанії "Джервойс Холдінг Інк" до державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Департамент державної реєстрації" Вальвакова Дмитра Гаріальдовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-строй ЛТД", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фітнес центр "Форма" про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації,
(сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, проте не скористалися правом направити представників для участі у судовому засіданні),
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст позовних вимог 
1. Компанія "Джервойс Холдінгс Інк" звернулася з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Департамент державної реєстрації" Вальвакова Дмитра Гаріальдовича (далі - державний реєстратор), в якому просила: 
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.06.2019 № 47196964;
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи від 04.06.2019 № 47197025;
- скасувати державну реєстрацію припинення права власності Компанії "Джервойс Холдінг Інк" на нежитлові офісні приміщення І та ІІ поверху, загальною площею 526,6 кв. м, що знаходяться у АДРЕСА_1 , проведену державним реєстратором прав на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.06.2019 № 47196964.
2. Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю проведених відповідачем реєстраційних дій щодо припинення права власності позивача на нежитлові офісні приміщення І та ІІ поверху загальною площею 526,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
3. 04.10.2010 між Компанією "Джервойс Холдінг Інк" та громадянином Канади ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу № 9886, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А., відповідно до якого позивач набув право власності на нежитлові офісні приміщення І та ІІ поверху, загальною площею 526, 6 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані нежитлові приміщення належали продавцю - Авраменку Ігорю на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 04.06.2010 у справі № 20/239-09-6306 про визнання дійсним договору, припинення права спільної власності та визнання права власності. 
4. Право власності на вказані нежитлові офісні приміщення було зареєстроване за Компанією "Джервойс Холдінг Інк" Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" під реєстраційний номер майна 31098471.
5. Позивач вважає, що державним реєстратором стосовно майна позивача було здійснено незаконні реєстраційні дії - прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (припинення права власності позивача на вказану нерухомість) від 04.06.2019 К247196964 та закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи від 04.06.2019 № 47197025.
6. 04.04.2023 представником Компанії "Джервойс Холдінг Інк" було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 328008961, за змістом якої було з`ясовано, що право приватної власності Компанії "Джервойс Холдінг Інк" на спірну нерухомість було припинено державним реєстратором на підставі довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-строй ЛТД" від 16.05.2019 про знищення об`єкту нерухомого майна. 
7. З метою підтвердження факту наявності відповідного об`єкту нерухомого майна позивачем у 2020 році було замовлено проведення технічної інвентаризації останнього, за результатами якої було складені технічний паспорт на нежитлові приміщення від 09.07.2020, повідомлення про результати огляду об`єкту нерухомого майна від 09.07.2020 № 1380-20 та висновок від 09.07.2020 № 1382-20 щодо технічного стану об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.
8. Позивач вказує, що згідно з висновком від 09.07.2020 № 1382-20 щодо технічного стану об`єкту нерухомого майна були встановлені обставини, які спростовують факт знищення нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності Компанії "Джервойс Холдінг Інк". 
9. Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради листом від 03.04.2023 № 1019/03.01-12 повідомило представника позивача про те, що у період з 01.01.2018 по 03.04.2023 запит від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-строй ЛТД" про надання копій матеріалів інвентаризації спірних офісних приміщень І та ІІ поверху, загальною площею 526,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 не надходив. 
10. Позивач у позовній заяві також вказував, що у період з 2019- 2020 років здійснювались неодноразові спроби незаконного заволодіння нежитловими офісними приміщеннями І та ІІ поверху, загальною площею 526,6 кв. м, що знаходяться у АДРЕСА_1, які належать на праві приватної власності Компанії "Джервойс Холдінг Інк", у зв`язку з чим позивач звертався до правоохоронних органів. 
11. Позивач на обґрунтування позовних вимог до державного реєстратора посилається на те, що спірні реєстраційні дії мають бути скасовані задля ефективного відновлення порушеного права позивача як власника майна, оскільки факт фізичного існування нерухомості підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
12. 05.02.2025 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2025, про відмову у позові. 
13. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права та не вірно обрано особу, до якої подано такий позов.
14. Суди вказали, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи).
15. Додатково суди вказали, що даний позов про визнання незаконними та скасування рішень та скасування державної реєстрації з урахуванням висновків експерта судової будівельно-технічної експертизи від 31.10.2024 щодо того, що нежитлові офісні приміщення зазнали втручання та зміни із перепланування приміщень та часткової зміни їх функціонального призначення, а також того, що приміщення І поверху, які є частиною нежитлових приміщень зазнали втручання та зміни, унаслідок реконструкції з розширенням за рахунок улаштування прибудови, без порушення несучих конструкцій каркасу будівлі та існуючих (збережених) внутрішніх стін, не може поновити право позивача як власника, яке він вважає порушеним, оскільки, як стверджує сам позивач, наразі він не має змоги користуватись своїм майном, має перешкоди у доступі до нього, та не може навіть з`ясувати наявність наразі майна як об`єкту нерухомості в цілому, оскільки позбавлений не тільки доступу до об`єкту нерухомості, знищення якого ним заперечується, а навіть права на звернення до правоохоронних органів, оскільки належним способом захисту позивача, який як власник майна має перешкоди в доступі до нього і позбавлений права володіння (користування), може бути позов про захист права власності шляхом усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, та який повинен бути направлений до особи, яка наразі, за інформацією, доведеною документально власником, створює йому такі перешкоди.
Короткий зміст касаційної скарги 
16. Компанія "Джервойс Холдінг Інк" звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
17. Підставами касаційного оскарження скаржник визначив пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
18. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених:
- у постановах від 03.08.2022 у справі № 645/3067/19, від 17.08.2022 у справі № 450/441/19, від 22.08.2022 у справі № 597/977/21, від 04.11.2020 у справі № 910/7648/19, від 16.09.2020 у справі № 352/1021/19 про те, що визнання незаконним та скасування рішень/записів державного реєстратора речових прав на нерухоме майно є належним способом захисту цивільних прав та охоронюваних законодавством інтересів;
- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20), про те, що надмірно формалізований підхід до заявлених позовних вимог суперечить завданню судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
19. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання належності державного реєстратора речових прав на нерухоме майно у якості самостійного відповідача з оскарження реєстраційних дій, що не пов`язані з діями інших суб`єктів цивільних правовідносин та не вчинені щодо третіх осіб з предметом спору, не пов`язаним з притягненням до відповідальності чи відшкодування шкоди в контексті приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
20. Відповідач та треті особи не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
Позиція Верховного Суду
21. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
22. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
Щодо неналежного відповідача у справі 
23. Частиною другою статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
24. Відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
25. За змістом частини першої статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. 
26. Отже, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). 
27. Предметом позову у цій справі є вимоги позивача до державного реєстратора про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора та скасування державної реєстрації щодо припинення права власності Компанії "Джервойс Холдінг Інк" на нерухоме майно. 
28. Позивач на обґрунтування позовних вимог до державного реєстратора посилається на те, що спірні реєстраційні дії порушують права позивача як власника майна, а оскаржувані рішення держаний реєстратор ухвалив за відсутності для цього правових підстав, оскільки надані позивачем докази підтверджують фізичне існування нерухомості.
29. В свою чергу судами було встановлено, що Компанії "Джервойс Холдінг Інк" на праві власності належали нежитлові офісні приміщення І та ІІ поверху, загальною площею 526,6 кв. м, що знаходяться у АДРЕСА_1. 
30. Водночас зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав також вбачається, що нежитлові приміщення фітнес-центру загальною площею 8286,3 кв. м за адресою АДРЕСА_1 належать на праві власності ТОВ "Фітнес центр "Форма", дата державної реєстрації права власності 11.04.2023, підставою визначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 67214570 від 14.04.2023.
31. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Отже, при дослідженні судом обставин існування в особи права власності на нерухомість необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17).
32. У постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 Велика Палата дійшла висновку, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
33. У постанові від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20 Велика Палата Верховного Суду підтвердила та розвинула цю позицію, зазначивши, що державний реєстратор, вчиняючи реєстраційну дію, виступає як суб`єкт владних повноважень, але у спорах про право на майно він не є учасником матеріальних правовідносин; належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження є особа, право якої зареєстровано; якщо позов пред`явлено до державного реєстратора, а не до особи, яка набула речове право, такий позов не може бути задоволений, оскільки пред`явлений до неналежного відповідача.
34. У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, а також встановлені судами попередніх інстанцій обставини підтверджують, що спір виник саме між позивачем і третьою особою ТОВ "Фітнес центр "Форма" з приводу стверджуваного позивачем порушення його права як власника спірного нерухомого майна. 
35. Отже, позивачем заявлено позовні вимоги у цій справі до державного реєстратора, який не вчинив дій щодо порушення його прав та інтересів у спірних матеріально-правових відносинах, у зв`язку з чим суди дійшли обґрунтованих висновків про те, що позов подано до неналежного позивача. 
36. У касаційній скарзі позивач стверджує про помилкове застосування судами попередніх інстанцій висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20, оскільки, на переконання скаржника, такі висновки стосуються виключно правовідносин у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
37. Верховний Суд відхиляє такі доводи скаржника та зазначає, що законодавче регулювання статусу державного реєстратора та правові наслідки його дій у сферах реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних осіб мають спільну правову природу в контексті вирішення спорів про право. Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/15792/20 визначила процесуальне становище реєстратора як неналежного відповідача, виходячи з відсутності у нього матеріально-правової заінтересованості, що є універсальним підходом для всіх категорій реєстраційних спорів, де вимога до реєстратора є похідною від спору про право на майно чи корпоративні права.
38. Отже, зазначені висновки стосуються загальних критеріїв визначення належного відповідача у приватноправових спорах та ґрунтуються на природі державної реєстрації як офіційного визнання, а не набуття права, що робить їх застосовними незалежно від об`єкта реєстрації (корпоративні права чи нерухоме майно). Відсутність у державного реєстратора власного матеріально-правового інтересу щодо об`єкта спору є визначальною ознакою неналежного відповідача. 
39. За таких обставин, правовий висновок щодо застосування норм права у контексті спірних правовідносин (тобто з підстав, зазначених у касаційній скарзі), наразі сформований і викладений у наведених вище постановах Верховного Суду, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду прийняті у відповідності до вищенаведених висновків Верховного Суду.
40. Зазначене в сукупності свідчить про наявність підстав для закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Компанії "Джервойс Холдінг Інк" з підстави оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, у відповідності до пункту 4 частини першої статті 296 цього Кодексу. 
Щодо неналежного способу захисту 
41. Згідно із частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
42. При цьому, право визначення предмету позову належить лише позивачу, який обирає правомірний та ефективний спосіб захисту прав та інтересів.
43. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28.01.2020 у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19.05.2020 у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55); див. також постанову Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі № 6-32цс14).
44. Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). 
45. При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 зазначила, що судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.
46. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій врахували, що вимоги позивача про скасування рішень державного реєстратора про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи та державну реєстрацію припинення права власності Компанії "Джервойс Холдінг Інк" на нежитлові офісні приміщення загальною площею 526,6 кв.м, що знаходяться у АДРЕСА_1, при наявності чинної реєстрації за третьою особою права власності на нежитлові приміщення фітнес-центру загальною площею 8286,3 кв. м за адресою АДРЕСА_1 не відновлять права позивача щодо права власності на спірне приміщення, а призведуть до необхідності повторного звернення до суду для захисту того самого права у зв`язку з обмеженим характером правових наслідків, що можуть настати за наслідками їх задоволення.
47. Отже, судове рішення про задоволення позову у цій породжуватиме стан невизначеності у відносинах позивача з третьою особою і вимагає від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.
48. У зв`язку з чим Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання незаконними рішень та скасування державної реєстрації не є належним, оскільки не є ефективним.
49. При цьому Суд відхиляє посилання скаржника у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 645/3067/19, від 17.08.2022 у справі № 450/441/19, від 22.08.2022 у справі № 597/977/21, від 04.11.2020 у справі № 910/7648/19, від 16.09.2020 у справі № 352/1021/19, у яких викладений висновок про те, що визнання незаконним та скасування рішень/записів державного реєстратора речових прав на нерухоме майно є належним способом захисту цивільних прав та охоронюваних законодавством інтересів, з огляду на неподібність правовідносин у наведених справах та у справі, що переглядається.
50. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що подібність правовідносин слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. При цьому з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).
51. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення (див. зокрема, підхід в частині оцінювання спірних правовідносин на предмет подібності, який застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).
52. Як зазначалось вище, Верховний Суд послідовно дотримується позиції, що обраний позивачем спосіб захисту має бути ефективним, тобто таким, що призводить до реального відновлення порушених прав. 
53. У справах, на які посилається скаржник, вимога про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора була визнана судами належною саме тому, що за конкретних обставин тих справ вона у практичному аспекті була здатна забезпечити та гарантувати позивачу відновлення порушеного права, тобто була ефективною. 
54. Натомість у цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що саме лише скасування рішень державного реєстратора не відновить прав позивача та не вичерпає конфлікту, а отже, обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним. Таким чином, висновки у наведених скаржником постановах зроблені за інших фактичних обставин і не спростовують висновків судів у цій справі. 
55. Суд також відхиляє доводи скаржника з посиланням на постанову Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 щодо надмірно формалізованого підходу суду апеляційної інстанції до заявлених позовних вимог, адже вимога щодо застосування ефективного способу захисту не є формальною, а гарантує, що судове рішення не буде декларативним, а матиме реальні правові наслідки. 
56. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20), на яку посилається скаржник, вказала, що надміру формалізований підхід до заявлених позовних вимог (за яким позивач у позовній заяві повинен вказати спосіб захисту, визначений приписами ЦК України та ГК України) суперечить завданню господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань.
57. З наведеного вбачається, що відмова в позові з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту не є надмірним формалізмом та обмеженням доступу до суду, оскільки позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом, обравши належний (ефективний) спосіб захисту. 
58. Водночас Суд зазначає, що відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
59. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункти 43, 89), володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то факт володіння другими може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).
60. Отже, у даному випадку належним способом захисту прав позивача буде саме віндикаційний позов, заявлений до ТОВ "Фітнес центр "Форма" як до особи, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, власником якого себе вважає позивач. Таке рішення суду в залежності від встановлених обставин та у разі задоволення позову буде підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності як позивача, так і відповідача. 
61. При цьому звернення з позовом до державного реєстратора, з яким у позивача відсутній спір про право, не відповідає належному способу захисту прав.
62. За таких обставин, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає про необґрунтованість скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
63. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). 
64. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
65. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати 
66. Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційне провадження у справі № 916/1844/23 за касаційною скаргою Компанії "Джервойс Холдінг Інк", відкрите з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
2. В іншій частині - касаційну скаргу Компанії "Джервойс Холдінг Інк" залишити без задоволення, а постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2025 у справі № 916/1844/23 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню. 

Суддя Є. В. Краснов
Суддя Г. М. Мачульський
Суддя Л. І. Рогач