УХВАЛА
про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

10 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №120/11818/21-а
адміністративне провадження №Зі/990/21/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Рибачука Андрія Івановича, визначеного для розгляду справи №120/11818/21-а за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

03 лютого 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі №120/11818/21-а.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду для розгляду судової справи №120/11818/21-а (провадження №К/990/4878/26) визначено склад колегії суддів: Рибачук А.І. (суддя-доповідач), Бучик А.Ю., Коваленко Н.В.

У касаційній скарзі скаржником також заявлено відвід від участі у розгляді справи №120/11818/21-а (провадження №К/990/4878/26) судді Рибачука А.І.

На обґрунтування заявленого відводу ОСОБА_1., посилаючись на пункти 2 та 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначає, що суддя Рибачук А.І. не може розглядати справу №120/11818/21-а, оскільки у період з 01 січня 2025 року по 09 жовтня 2025 року цим суддею постановлено 782 ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, що, на думку заявника, свідчить про упередженість судді щодо розгляду касаційних скарг громадян та неналежне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

За наслідками вирішення питання про обґрунтованість заявленого відводу Верховний Суд на підставі частини четвертої статті 40 КАС України постановив ухвалу від 09 лютого 2026 року, якою визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Рибачука А.І. та передав цю заяву до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду питання про відвід.

За наслідками автоматизованого розподілу заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду, визначеного для розгляду цієї справи, передано на розгляд судді-доповідачу Берназюку Я.О.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Рибачука А.І., суддя-доповідач виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пунктів 2, 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з метою запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Білух проти України», заява №33949/02, пункт 49; «Fey v. Austria», заява №14396/88, пункти 27, 28 та 30; «Wettstein v. Switzerland», заява №33958/96, пункти 42-43, «Pullar v. United Kingdom», заява №22399/93, пункт 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Як на підставу відводу судді Рибачука А.І. у справі №120/11818/21-а ОСОБА_1. посилається на те, що цей суддя у період з 01 січня 2025 року по 09 жовтня 2025 року постановив 782 ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, що, на його думку, свідчить про небажання розглядати скарги громадян та упередженість. 

На думку судді-доповідача, наведені ОСОБА_1 обставини не є такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Рибачука А.І. Такі доводи фактично зводяться до незгоди заявника з правовою позицією та показниками процесуальної діяльності судді в інших справах.

Разом з тим статистичні показники розгляду інших справ, зокрема щодо кількості відмов у відкритті провадження, є результатом виконання суддею своїх процесуальних повноважень та не можуть розцінюватися як доказ особистої упередженості щодо конкретного заявника.

Заява не містить об`єктивних даних, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Рибачука А.І. саме в результаті розгляду справи №120/11818/21-а.

Твердження заявника про неналежне виконання обов`язків суддею Рибачуком А.І. ґрунтуються виключно на власних припущеннях та суб`єктивній оцінці, що не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Отже, зазначені у заяві про відвід судді доводи, відповідно до положень пунктів 2, 4 частини першої статті 36 КАС України, не можуть бути визнані обґрунтованою підставою для відводу судді Рибачука А.І., а також їх не можна розцінювати як доказ сформованої упередженої позиції цього судді.

Аналогічна позиція щодо застосування критерію «неупередженості» судді висловлена Верховним Судом в ухвалах від 27 жовтня 2020 року у справі №826/8426/14, від 06 жовтня 2022 року у справі №640/17351/19, від 24 січня 2023 року у справі №826/9693/13-а, від 11 липня 2023 року у справі №200/5179/22.

У той же час Верховний Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши доводи, наведені позивачем у заяві про відвід судді Рибачука А.І., суддя-доповідач дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не містить об`єктивних доводів та доказів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

Водночас обставини, на які посилається заявник, не можуть вважатися обґрунтованою підставою для висновку, що суддя Рибачук А.І., визначений для розгляду справи №120/11818/21-а, може проявити упередженість або необ`єктивність при її розгляді. Твердження заявника про можливу упередженість та необ`єктивність судді ґрунтується лише на припущеннях, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Відтак передбачених статтею 36 КАС України підстав для відводу судді Верховного Суду Рибачука А.І. у цій справі немає.

Керуючись статтями 36, 37, 40 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Рибачука А.І., визначеного для розгляду справи №120/11818/21-а за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.О. Берназюк