ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року
м. Київ
справа № 522/7551/19-ц
провадження № 61-5323св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «МТБ Банк»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , від імені якої діє адвокат Доніна Людмила Анатоліївна на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року у складі судді Чернявської Л. М. та постанову Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 
2022 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М., 
Колеснікова Г. Я., і виходив з такого.
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1. У травні 2019 року публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_5 , ОСОБА_2 в особі законного представника - матері ОСОБА_4 , про звернення стягнення на майно, передане спадкоємцям в натурі.
2. На обґрунтування позовних вимог ПАТ «МТБ Банк» зазначало, що 
05 березня 2008 року між банком та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 00399/FО та договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хорітоновою Т. Є. і зареєстрований в реєстрі за № 589.
3. У подальшому, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, рішенням Приморського районного суду м. Одеси 
від 11 лютого 2014 року у справі № 2/1522/9232/11 було стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором № 00399/FО від 05 березня 
2008 року з додатковою угодою № 1 від 01 жовтня 2008 року та додатковою угодою № 2 від 06 квітня 2010 року у загальному розмірі 292 535,72 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,973000грн за 1дол.США) станом на 29 червня 
2011 року становить 2 332 387,30 грн та 70 396,69 грн.
4.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1522/9232/11 від 04 березня 2014 року закінчено на підставі пункту 3 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку із смертю боржника (постанова державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси від 31 жовтня 2017 року). 
5. Банк зауважував, що ним дотримано вимоги статті 1281 Цивільного кодексу України та у встановлений строк подано вимогу (претензію) до потенційних спадкоємців ОСОБА_7 , шляхом подання вимоги до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу. 
6. Враховуючи наведене, ПАТ «МТБ Банк» просило суд звернути стягнення на спадкове майно спадкоємців боржника ОСОБА_7 , померлого 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 00399/FО від 05 березня 2008 року з додатковою угодою № 1 
від 01 жовтня 2008 року та додатковою угодою № 2 від 06 квітня 2010 року у загальному розмірі 292 535,72 дол. США та 70 396,69 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 251 193,04 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 41 342,68 дол. США; заборгованість по несплаті штрафу - 12 253,43 грн; заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 17 793,82 грн; заборгованість за пенею за несплату процентів - 40 349,44 грн, а також судові витрати у розмірі 455,00 грн відповідно до часток у спадковому майні кожного з спадкоємців, а саме на квартиру під номером 3, загальною площею 175,0 кв. м, житловою площею – 105,1 кв. м, що складається в цілому з п`яти жилих кімнат та підсобних приміщень, розташовану на другому поверсі двоповерхового житлового будинку під номером АДРЕСА_5.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції
7. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року позов ПАТ «МТБ Банк» задоволено. 
8. Звернуто стягнення на спадкове майно спадкоємців боржника ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь 
АТ «МТБ Банк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 
№ 00399/FО від 05 березня 2008 року, з додатковою угодою № 1 від 01 жовтня 2008 року та додатковою угодою № 2 від 06 квітня 2010 року, у загальному розмірі 292 535,72 дол. США та 70 396, 69 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 
251 193,04 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 41 342,68 дол. США; заборгованість по несплаті штрафу - 12 253,43 грн, заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 17 793,82 грн, заборгованість за пенею за несплату процентів - 40 349,44 грн, а також судові витрати у розмірі 455,00 грн відповідно до часток у спадковому майні кожного з спадкоємців, а саме на квартиру № 3, загальною площею 175,0 кв. м, житловою площею – 105,1 кв. м, що складається в цілому з п`яти жилих кімнат та підсобних приміщень, розташованої на другому поверсі двоповерхового житлового будинку АДРЕСА_6.
9. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем було дотримано вимоги статті 1281 Цивільного кодексу України та у встановлений строк подано вимогу (претензію) до потенційних спадкоємців ОСОБА_7 , шляхом подання вимоги до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу. З огляду на те, що єдиними спадкоємцями за законом, які не подали заяву про відмову від спадщини протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини є в рівних долях діти ОСОБА_7 - відповідачі у справі, в тому числі в особі свого законного представника - ОСОБА_4 , яка обізнана про вимоги позивача, вони прийняли у спадщину майно, що перебуває в іпотеці банку та мають обов'язок здійснити виконання зобов`язання перед кредитором спадкодавця в межах вартості отриманого спадкового майна. З урахуванням факту перебування спірної квартири у іпотеці та наявності невиконаних зобов`язань ОСОБА_7 перед позивачем, а також реєстрації малолітніх та неповнолітніх осіб за іншою адресою, відміною від предмету спору, суд вважав позовні вимоги банку обґрунтованими.
10. Постановою Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року залишено без змін.
11. Зупинено виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси 
від 11 серпня 2020 року про звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
12. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, зазначивши, що вимога банку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою, оскільки кредитне зобов`язання порушено та залишається невиконаним, а іпотека на цей час є чинною.
13. Водночас, оскільки на момент прийняття апеляційним судом постанови, за якою рішення суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає залишенню в силі, є чинним Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2, за змістом якого у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статей 41, 47 цього Закону (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах), то існують підстави для зупинення виконання рішення суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. 
Узагальнені доводи касаційної скарги
14. 10 квітня 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку 
 ОСОБА_4 , діючи як законний представник неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Доніна Л. А., подала касаційну скаргу, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «МТБ Банк».
15. Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявниця зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права 
та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 522/5239/17-ц, від 06 червня 2019 року у справі № 501/1639/16-ц, від 21 травня 220 року у справі № 756/11048/18, від 21 травня 2020 року у справі 
№ 757/12180/20-ц, від 09 жовтня 2020 року у справі № 686/15228/18, від 24 лютого 2022 року у справі № 185/9601/18 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України). Також вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
16. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не визначили спосіб реалізації предмета іпотеки, не перевірили чи наявні невиконані зобов'язання ОСОБА_7 перед позивачем та чи виконувалося рішення суду, що набрало законної сили, яким стягнуто з ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором.
17. Акцентує увагу на встановлених у справах № 522/5239/17 та 
522/24685/16-ц обставин виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_7 кредитної заборгованості, а також припинення її поруки за відповідним кредитним зобов'язанням.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
18. Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2023 року визнано наведені заявницею підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року неповажними, касаційну скаргу залишено без руху.
19. Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2023 року поновлено  ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Доніна Л. А., строк на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року, відкрито касаційне провадження у справі № 522/7551/19-ц, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
20. 24 листопада 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку надійшла спільна заява ПАТ «МТБ «Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_4 , від імені яких діє адвокат Доніна Л. А., про затвердження мирової угоди, разом з текстом мирової угоди, у якій сторони зазначили, що усвідомлюють наслідки затвердження судом такої мирової угоди.
21. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2025 року, у зв'язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_10 , матеріали касаційного провадження було передано судді-доповідачу.
22. 23 грудня 2025 року матеріали цивільної справи № 522/7551/19 надійшли до Верховного Суду.
23. Ухвалою Верховного Суду від 25 грудня 2025 року справу № 522/7551/19  призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Запропоновано відповідачам надати письмові пояснення з приводу укладення їхнім представником мирової угоди з банком від 14 листопада 
2023 року, а представнику відповідачів Доніній Л. А. - докази на підтвердження повноважень на представництво відповідачів у суді касаційної інстанції станом на сьогоднішній день.
24. Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2026 року спільну заяву ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , від імені яких виступає адвокат 
Доніна Л. А., про затвердження мирової угоди залишено без задоволення. Відмовлено у затвердженні мирової угоди.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
25. 22 червня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив ПАТ «МТБ «Банк» на касаційну скаргу, у якому позивач просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_4 , оскаржені судові рішення залишити без змін.
26. Відзив обґрунтований посиланням на безпідставність доводів касаційної скарги щодо повного виконання зобов'язань ОСОБА_7 перед банком. Електронні торги у ВП № НОМЕР_3 щодо виконання виконавчого листа, виданого 11 лютого 2014 року у справі № 2/1522/9232/11, визнані такими, що не відбулися, на підставі відмови переможця від підписання протоколу. Стягувач відмовився залишити за собою майно не реалізоване під час виконання рішення.
27. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
28. 05 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого, є ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_7 , було укладено кредитний договір № 00399/FО, за умовами якого ОСОБА_7 було надано кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 310 525,83 дол. США, на строк користування з 05 березня 2008 року по 03 березня 2028 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 11,9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором з додатками № № 1, 2, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 03 березня 2028 року. Відповідні кредитні кошти отримувались на наступні цілі: придбання квартири - 275 360,00 дол. США, та на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених згаданим кредитним договором - 35 165,83 дол. США.
29. Наданий ОСОБА_7 кредит було також забезпечено порукою ОСОБА_4 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , про що 05 березня 2008 року між банком і поручителем ОСОБА_4 укладено договір поруки № 03801-СО, між банком і поручителем ОСОБА_9 укладено договір поруки № 03802-СО, та між банком і поручителем ОСОБА_8 укладено договір поруки № 03803-СО.
30. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_7 було укладено іпотечний договір від 05 березня 
2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хорітоновою Т. Є. та зареєстрований в реєстрі за № 589. За умовами договору іпотеки забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавця (позичальника) за кредитним договором № 00399/FО від 05 березня 2008 року по поверненню кредиту, наданого з позичкового рахунку на поточний рахунок іпотекодавця у іпотекодержателя, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 310 525,83 дол. США, з 05 березня 2008 року і терміном погашення по 03 березня 2028 року включно на наступні цілі: придбання квартири під номером АДРЕСА_2 .
31. Відповідно до пункту 1.7. договору іпотеки в іпотеку було передано нерухоме майно, яке було придбане на кредитні кошти: квартира під номером 3, загальною площею 165,8 кв. м, житловою площею – 130,6 кв. м, що складається в цілому з семи жилих кімнат та підсобних приміщень, розташована на другому поверсі двоповерхового житлового будинку під номером АДРЕСА_7.
32. В подальшому, на підставі договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хорітоновою Т. Є. 05 березня 2008 року за реєстровим номером 589 
від 01 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хорітоновою Т. Є. за реєстровим номером 2229, до пункту 1.7. договору іпотеки були внесені зміни, згідно із якими в іпотеку було передано нерухоме майно: квартира під номером 3, загальною площею 175,0 кв. м, житловою площею – 105,1 кв. м, що складається в цілому з п`яти жилих кімнат та підсобних приміщень, розташована на другому поверсі двоповерхового житлового будинку під номером АДРЕСА_7. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності (серія НОМЕР_1 ), виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 09 вересня 2008 року на підставі розпорядження Районної адміністрації Одеської міської ради від 06 серпня 2008 року № 1217, замість договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хорітоновою Т. Є. 05 березня 2008 року за реєстровим номером 585, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» 16 квітня 
2008 року, номер запису 289 в книзі 625пр-179 (тобто було проведено реконструкцію).
33. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014 року у справі № 2/1522/9232/11 за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору, яким було стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00399/FО від 05 березня 2008 року з додатковою угодою № 1 від 01 жовтня 2008 року та додатковою угодою № 2 від 06 квітня 2010 року у загальному розмірі 
292 535,72 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,973000 грн за 1дол.США) станом на 29 червня 2011 року становить 2 332 387,30 грн, та 70 396,69 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 251 193,04 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2 002 762,11 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 41 342,68 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 329 625,19 грн; заборгованість по несплаті штрафу - 12 253,43 грн, заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 17 793,82 грн, заборгованість за пенею за несплату процентів - 40 349,44 грн, а також судові витрати у розмірі 455 грн з кожного. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору відмовлено у повному обсязі.
34. На підставі вказаного рішення Приморським районним судом м. Одеси 
04 березня 2014 року банку було видано виконавчий лист № 2/1522/9232/11, який було пред'явлено до виконання до Першого Приморського ВДВС м. Одеси 
(ВП № НОМЕР_2).
35.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
36. Виконавче провадження № НОМЕР_2 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/1522/9232/11 від 04 березня 2014 року також було закінчено на підставі пункту 3 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку зі смертю боржника (постанова державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси від 31 жовтня 2017 року).
37. Листом від 12 липня 2017 року вих. № 885/02-14 Друга Одеська державна нотаріальна контора повідомила банк, що претензія банка до спадкоємців ОСОБА_7 була зареєстрована в Журналі реєстрації вхідних документів за № 953/02-14 від 11 липня 2017 року Крім того, було повідомлено, що 01 червня 2017 року із заявою про відмову від спадщини звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (син) та ОСОБА_4 (дружина). Свідоцтво про право на спадщину за цією спадковою справою не видано.
38. Випискою з домової книги про склад сім`ї та прописку підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , 
ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , були зареєстровані та проживали на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем - ОСОБА_7 , за адресою: 
АДРЕСА_4 .
Позиція Верховного Суду
39. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
40. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
41. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
42. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
43. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
44. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
45. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
46. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
47. Спірні правовідносини стосуються захисту прав кредитора на задоволення своїх вимог після смерті боржника за кредитним договором №00399/FО 
від 05 березня 2008 року, зокрема шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення стягнутої рішенням суду суми кредитної заборгованості.
48. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань.
49. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
50. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
51. Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
52. Відповідно до частин першої, другої статті 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
53. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
54. Відповідно до частини першої, третьої-п'ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
55. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
56. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
57. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
58. Згідно із положеннями статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб..
59. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
60. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
61. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
62. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
63. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
64. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
65. За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
66. У разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (постанова Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 2-2519/11).
67. У постанові Верховного Суду у від 18 вересня 2019 року у справі 
№ 640/6274/16-ц зазначено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
68. До обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна(постанови Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 26 жовтня 2022 року у справі № 336/437/21, 
від 20 березня 2024 року у справі № 128/839/19).
69. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
70. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права, несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
71. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
72. У частині першій та третій статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання.
73. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
74. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону (статті 41 Закону України «Про іпотеку»).
75. У постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16, зазначено що чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
76. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
77. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
78. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
79. Встановивши, що заборгованість ОСОБА_7 за кредитним договором 
№ 00399/FО 05 березня 2008 року, стягнута на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014 року, не погашена, кредитор у визначений статтею 1281 ЦПК України строк пред'явив свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_7 , іпотека спірного нерухомого майна є чинною, суди попередніх інстанцій дійшли мотивованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
80. Судами було надано обґрунтовану правову оцінку наданим до матеріалів справи доказам, як виконання зобов'язань за кредитним договором № 00399/FО 05 березня 2008 року, визначених рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014 року, так і вартості спірної квартири, а також факту реєстрації малолітніх та неповнолітніх осіб - спадкоємців померлого позичальника, за іншою адресою, відміною від предмету спору.
81. Доводи заявниці про встановлені в інших судових справах преюдиційні обставини щодо виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014 року шляхом продажу іпотечного майна з торгів були обґрунтовано відхилені як судом першої, так і судом апеляційної інстанції. Більш того, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на дату розгляду справи в суді касаційної інстанції спірне іпотечне майно досі зареєстроване за позичальником ОСОБА_7 .
82. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявниці по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
83. Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться значною мірою до переоцінки доказів.
84. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). 
85. Висновки судів першої та апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявник у касаційній скарзі. 
86. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, ураховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі 
№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі 
№ 910/8115/19(910/13492/21)).
87. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
88. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
89. З урахуванням доводів касаційної скарги ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Доніна Л. А.,які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , від імені якої діє адвокат Доніна Людмила Анатоліївна, залишити без задоволення.
2. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович