ф
УХВАЛА

20 січня 2026 року 
м. Київ
справа №520/5952/25
адміністративне провадження №К/990/55284/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року
у справі №520/5952/25 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не включення ОСОБА_1 до наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн на місяць, за період з січня 2023 року по дату звільнення зі служби (20 грудня 2024 року), виплата якої передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі, як такому, що брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) включити ОСОБА_1 до наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн на місяць, за період з січня 2023 року по дату звільнення зі служби (20 грудня 2024 року), виплата якої передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі, як такому, що брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виплати з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо недоплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за жовтень 2022 року - до 70000 (за 1 добу = 2258,06 грн), за листопад 2022 року - до 70000 (за 10 діб = 23333,33 грн), за грудень 2022 року - до 70000 (за 22 доби = 49677,42 грн), в загальній сумі 75268,81 грн;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) доплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, відповідно до вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за жовтень 2022 року - до 70000 (за 1 добу = 2258,06 грн), за листопад 2022 року - до 70000 (за 10 діб = 23333,33 грн.), за грудень 2022 року - до 70000 (за 22 доби = 49677,42 грн), в загальній сумі 75268,81 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не включення ОСОБА_1 до наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн на місяць, за період з січня 2023 року по дату звільнення зі служби (20 грудня 2024 року), виплата якої передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі, як такому, що брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) включити ОСОБА_1 до наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн на місяць, за період з січня 2023 року по дату звільнення зі служби (20 грудня 2024 року), виплата якої передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі, як такому, що брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
До касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 , у якій позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції слідує, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.
Тож, оскільки спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, то відповідно до частини шостої статті 12 КАС України ця справа є справою незначної складності.
Окрім того, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року вирішено здійснювати розгляд справи №520/5952/25 за правилами спрощеного позовного провадження.
У тексті касаційної скарги позивач, посилаючись на підпункти «а, в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначає та обґрунтовує, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове значення для скаржника.
Таким чином, оскаржуючи судове рішення у справі незначної складності, скаржник наводить підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване судове рішення підлягає перегляду у касаційному порядку.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Обґрунтовуючи необхідність касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення скаржник указує на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Указує на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 29 березня 2024 року у справі №440/3321/23 та від 21 грудня 2023 року у справі №200/193/23.
Зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме:
1) пункту 1 Постанови №168 та в цілому Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, у контексті правовідносин, які виникають між військовослужбовцями Держприкордонслужби та командуванням військових частин Держприкордонслужби у зв`язку з позбавленням таких військовослужбовців права на виплату їм додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, внаслідок віднесення конкретних населених пунктів, районів чи областей саме до території «можливих», а не «активних» бойових дій протягом спірного періоду;
2) пункту 2-1 Постанови №168 та в цілому наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», наказу Міністерства внутрішніх справ України №36 «Про затвердження порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» від 26 січня 2023 року, наказу Міністерства внутрішніх справ України №726 «Деякі питання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 01 вересня 2023 року у контексті правовідносин, які виникають між військовослужбовцями Держприкордонслужби та командуванням військових частин Держприкордонслужби у зв`язку із застосуванням положень зазначених наказів для визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди згідно з пунктом 2-1 Постанови №168.
Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 330, 334, 340 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі №520/5952/25. 
2. Установити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
3. Витребувати з Харківського окружного адміністративного суду справу №520/5952/25.
4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко
С.А. Уханенко
Судді Верховного Суду