ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року 

м. Київ

справа № 826/9845/18
адміністративне провадження № К/990/45270/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження 
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року (суддя Маренич І.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року (колегія у складі суддів Коротких А.Ю., Сорочка Є.О., Чаку Є.В.)
у справі № 826/9845/18
за позовом ОСОБА_1 
до Київської міської ради
про визнання незаконним та скасування рішення.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 21.07.2016 № 827/827 «Про затвердження детального плану території в районі вулиць Академіка Заболотного, Академіка Лебєдєва та Метрологічної у Голосіївському районі м. Києва».

II. РУХ СПРАВИ ТА ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

2. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.06.2025, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2025, позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення залишено без розгляду.
3. Суди дійшли висновку про те, що, оскільки позивач в судове засідання не з`явився повторно, доказів поважності причин неявки суду не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, а за його відсутності розгляд справи є неможливий, то позов слід залишити без розгляду.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ

4. 04.11.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій позивач просить скасувати ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.06.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2025, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
5. Підставою касаційного оскарження позивач визначив абз. 6 ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), мотивуючи її порушенням судом апеляційної інстанції приписів ч. 3 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України та неврахуванням того, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу від 18.06.2025, припустився порушення норм процесуального права і не надав правової оцінки низці обставин. Зокрема, відсутності факту повторної неявки позивача; ненадання судом першої інстанції оцінки поважності причин неявки позивача у судове засідання, призначене на 18.06.2025; порушення порядку виклику позивача у судове засідання; оформлення судом повісток про виклик до суду без зазначення наслідків неприбуття в судове засідання; незазначення в ухвалі від 18.06.2025 про те, як неявка позивача у судове засідання перешкодила розгляду справи на підставі наявних у ній матеріалів.
6. Ухвалою від 10.12.2025 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі.
7. 15.12.2025 надійшов відзив, в якому відповідач зазначає про обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій з огляду на те, що позивач тричі в судові засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Про поважні причини неявки в судове засідання позивач не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності не надав. 

ІV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Оцінюючи доводи касаційної скарги та відзиву, Суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
9. Згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
10. Пунктом 3 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено, що учасники справи, зобов`язані, зокрема, з`являтися в судове засідання за викликом суду.
11. Ухвалою від 13.11.2018 Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження у справі № 826/9845/18, розгляд якої буде здійснюватиметься у порядку загального позовного провадження, та призначив справу до розгляду в підготовчому засіданні на 11.13.2018 о 10:00 за адресою: 01051, м. Київ, вул. Болбочана Петра 8, корпус 1, зал № 7.
12. На виконання п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX зазначену адміністративну справу скеровано до Чернівецького окружного адміністративного суду.
13. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.03.2025 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін на 14.04.2025. Ухвалу доставлено в електронний кабінет позивача та відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (т. 1, а.с. 81-82).
14. Відповідно до довідки (т. 1, а.с. 98) 14.04.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з неявкою сторін. Тому суд відклав розгляд справи на 07.05.2025 на 12:00 год.
15. Повістку про виклик в судове засідання на 07.05.2025 доставлено в електронні кабінети позивача та відповідача, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (т. 1, а.с. 99-100).
16. 01.05.2025 позивач звернувся з клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції (т. 1, а.с 103). Клопотання надійшло до суду 02.05.2025.
17. Ухвалою від 05.05.2025 суд відмовив позивачу у задоволенні клопотання про участь в засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з тим, що позивач не зазначив конкретного суду та не зазначив чи власними технічними засобами буде забезпечуватися участь у відеоконференції.
18. Позивач у касаційній скарзі зазначає, зокрема, що його неправомірно було повідомлено про відмову в задоволенні клопотання за 1 день, а не за 5 днів до судового засідання.
19. Суд відхиляє цей аргумент позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 5, 8 ст. 195 КАС України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.
Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання.
20. Отже, приписи КАС України покладають саме на сторін обов`язок подати клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не пізніше, ніж за 5 днів до судового засідання, однак не передбачають строку постановлення ухвали суду за таким клопотанням.
21. Суд бере до уваги, що про судове засідання, що мало відбутися 07.05.2025, позивача було повідомлено завчасно 15.04.2025, він мав достатньо часу, щоб звернутися з клопотанням про участь у засіданні в режимі відеоконференції, однак зробив це лише наприкінці п`ятиденного строку. З огляду на це, Суд не вбачає порушень норм процесуального права з боку суду першої інстанції. 
22. Відповідно до довідки (т. 1, а.с. 119) 07.05.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з неявкою сторін, тому суд відклав розгляд справи на 18.06.2025 на 09:30 год.
23. Повістку про виклик в судове засідання на 18.06.2025 доставлено в електронні кабінети позивача та відповідача 19.05.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (т. 1, а.с. 122-123).
24. 18.06.2025 у судове засідання позивач повторно втретє (14.04.2025, 07.05.2025, 18.06.2025) не з`явився, хоча його було повідомлено про дату, час та місце. Про причини неявки позивач не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.
25. Статтею 205 КАС України врегульовано наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі.
26. Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 5 ст. 205 КАС України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
27. У справі, що розглядається, позивач, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив участь у судових засіданнях свого представника тричі, не надав заяви про розгляд справи без його участі та не повідомив суд про причини неявки.
28. Суд бере до уваги, що у цій справі не було жодного судового засідання, сторони жодного разу не давали пояснення, а тому повторна (тричі) неявка позивача у судове засідання об`єктивно перешкоджала розгляду справи судом за відсутності сторін.
29. Позивач зазначає, що 18.06.2025 пропустив судове засіданні з поважної причини через масований обстріл міста Київа, оскільки 17.06.2025 було пряме влучання в приміщення, в якому він працював. Оскільки три дні він розбирав завали, то не мав можливості попередити суд про причини своєї неявки. Суд відхиляє ці доводи як необґрунтовані і погоджується з позицією суду апеляційної інстанції про те, що вказані обставини спростовуються матеріалами справи.
30. 18.06.2025 позивач через систему «Електронний суд» подав клопотання про те, що не заперечує про приєднання до справи інших суміжних землекористувачів, однак клопотання про причини неможливості прибуття в судове засідання 18.06.2025 або заяви про розгляд справи за його відсутності позивач не подав. 
31. Суд відхиляє покликання позивача на правову позицію, викладену у постановах Верховного суду від 19.09.2018 у справах № 826/10538/17 та від 500/184/19, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено:

«Частина п`ята цієї статті сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду. Логіка цих норм така, що якщо позивач два і більше разів не з`явився в судове засідання на судові виклики, не повідомив причин неявки й не висловив свою позицію щодо можливості розгляду справи без його участі, не постав перед судом і не переконав його у тому, що відповідач щодо нього чинив протиправно чи незаконно, то тоді такими діями він фактично сигналізує про свою нехіть до спору.
Законодавче формулювання частини п`ятої «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування».

32. Щодо доводів позивача про невідповідність повісток Чернівецького окружного адміністративного суду вимогам ст. 125 КАС України (незазначення зали судових засідань та наслідків неприбуття в судове засідання), Суд зазначає таке.
33. Відповідно до ч. 1 ст. 125 КАС України у повістці про виклик зазначаються:
1) найменування та адреса адміністративного суду;
2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) фізичної особи, яку викликають до суду, або найменування органу, підприємства, установи, організації, представник яких викликається;
3) дата, час і місце судового засідання (підготовчого судового засідання);
4) назва і номер адміністративної справи;
5) в якому процесуальному статусі викликається ця особа (як позивач, відповідач, свідок тощо);
6) у разі необхідності - пропозиція учаснику справи подати всі раніше не подані докази;
7) обов`язок адресата повідомити про наявність поважних причин неможливості прибути до суду;
8) роз`яснення наслідків неприбуття до суду;
9) обов`язок особи, яка одержала повістку у зв`язку з відсутністю адресата, за першої можливості вручити її адресату.
34. З матеріалів справи вбачається, що зміст повісток, надісланих позивачу Чернівецьким окружним адміністративним судом, повністю відповідає вимогам, встановленим ч. 1 ст. 125 КАС України.
35. Для визнання повістки належною та дотримання права учасника на участь у судовому засіданні достатньо, щоб у ній були зазначені дата, час та місце (адреса) судового розгляду. У цьому контексті посилання на конкретний номер зали не є істотним реквізитом, і його відсутність не може слугувати підставою для визнання повідомлення неналежним. Тим більше, позивач не стверджує, що з`явився до суду, але не зміг взяти участь у засіданні через незнання номеру судової зали.
36. Також достатньо зазначити у повістці посилання на відповідні статті КАС України, не цитуючи їх змісту. Такий підхід відповідає вимогам законності та процесуальної економії: учасник отримує належну інформацію про можливі наслідки своєї неявки, а суд не обтяжує повістку зайвою деталізацією, що не впливає на реалізацію права учасника на участь у процесі.
37. Отже, повістка вважається належною та такою, що забезпечує реалізацію прав учасника на участь у судовому засіданні, якщо містить інформацію про дату, час та місце (адресу) судового розгляду, підстави виклику та посилання на ст. ст. 205 та 206 КАС України. Зазначення номера зали або повного тексту статей у повістці не є обов`язковим і не впливає на законність виклику. 
38. Наведена позивачем практика Великої Палати Верховного Суду не суперечить вищезазначеним висновкам, адже у постанові від 18.12.2019 у справі № 9901/949/18 не було сформовано висновку щодо відповідності повісток ст. 125 КАС України; у постановах від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21 та від 06.04.2023 у справі № 9901/345/21 стосувалася належного повідомлення позивача, представника позивача про час, місце та дату судового засідання. 
39. Враховуючи зазначене, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про належне повідомлення позивача про день, час та місце судового розгляду справи та залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою.
40. Крім того, Суд бере до уваги, що оскаржуване позивачем рішення Київської міської ради від 21.07.2016 № 827/827 «Про затвердження детального плану території в районі вулиць Академіка Заболотного, Академіка Лебєдєва та Метрологічної у Голосіївському районі м. Києва» вже було предметом судового розгляду у справі № 826/14325/16, про що позивачу відомо з огляду на те, що ухвалою від 15.01.2019 Окружний адміністративний суд міста Києва зупиняв провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі № 826/14325/16.
41. У постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/14325/16, яка набрала законної сили, зазначено таке:

«У площині наведеного суд апеляційної інстанції зауважує, що, як було встановлено раніше, відповідачем у встановлені законодавством порядок та спосіб були проведені громадські слухання запропонованого проекту детального плану територій. Пропозиції та зауваження щодо нього висловлено лише однією особою, які, як свідчать відомості таблиці розгляду та врахування пропозицій громадськості, були частково враховані.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що безпосередньо незгоду у судовому порядку щодо окремих положень спірного ДПТ було висловлено лише декількома особами - власниками земельних ділянок, щодо яких цільове призначення земельних ділянок було змінено фактично з «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» на «території зелених насаджень загального користування» (щодо ділянки №47 згідно Аналізу). Наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, створило об`єктивні перешкоди у можливості особам - власникам 7 земельних ділянок ( ОСОБА_1 (кадастровий номер 8000000000:79:476:0024), ОСОБА_2 (кадастровий номер 8000000000:79:476:0027), ОСОБА_3 (кадастровий номер 8000000000:79:476:0028), ОСОБА_4 (кадастровий номер 8000000000:79:476:0023), ОСОБА_5 (кадастровий номер 8000000000:79:476:0029), ОСОБА_6 (кадастровий номер 8000000000:79:476:0026), ОСОБА_7 (кадастровий номер 8000000000:79:476:0034)), у реалізації свого права на вільне володіння майном, використання його за цільовим призначенням та порушивши тим самим принцип правової визначеності щодо таких ділянок.
Проте, судова колегія вкотре зауважує, що апеляційні скарги апеляційні скарги осіб, які не брали участі у справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року залишені без розгляду на підставі ч. 7 ст. 264 КАС України. На правильності застосування до вказаних апеляційних скарг процесуальних наслідків, передбачених указаною нормою КАС України, наголосив Верховний Суд у постанові від 07 липня 2023 року.
У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на рішення у справі «Беєлер проти Італії», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Крім того, у рішенні від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.
Відтак, на переконання судової колегії, визнання протиправним та нечинним у повному обсязі оскаржуваного у цій справі детального плану території у спірному випадку було б невиправданим втручанням в інтереси територіальної громади у розрізі дотримання справедливого балансу з інтересами окремих осіб.
Водночас, суд не може залишити без належного реагування встановлені обставини невідповідності окремих положень ДПТ чинному станом на 2016 рік Генеральному плану міста Києва до 2020 року в частині, що стосується згаданих вище 7 земельних ділянок, у зв`язку з чим вважає за необхідне зазначити таке.»

42. Згаданим вище рішенням було зобов`язати Київську міську раду внести зміни до Детального плану території в районі вулиць Академіка Заболотного, Академіка Лебедєва та Метрологічної у Голосіївському районі м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.07.2016 № 827/827, з урахування викладених у цій постанові висновків; відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.
43. Вищезазначене спростовує доводи позивача про позбавлення його права на справедливий суд. 
44. Згідно з положенням ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
45. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
46. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
47. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
48. За вказаних обставин Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. 328, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 826/9845/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і її не може бути оскаржено.

Суддя В. М. Кравчук

Суддя А. А. Єзеров

Суддя О. П. Стародуб