УХВАЛА

19 січня 2026 року
м. Київ

справа № 440/11085/25
адміністративне провадження №К/990/55017/25
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції чинній з 29.01.2020 при обчисленні ОСОБА_1 , в період з 29.01.2020 по 20.05.2023 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 належні ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 12.05.2023 включно суми грошового забезпечення, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції чинній з 29.01.2020, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум;
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025, адміністративний позов задоволено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2025 апеляційну скаргу залишено без руху, запропоновано скаржнику усунути недоліки протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання оригіналу документу про сплату судового збору.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору залишено без задоволення.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 по справі № 440/11085/25 повернуто скаржнику на тій підставі, що скаржником не виконані вимоги ухвали від 04.11.25 у встановлений судом строк.
Не погодившись з ухвалою апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, Військова частина НОМЕР_1 звернулась через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду ( далі - Суд) із цією касаційною скаргою.
Ухвалою Суду від 04.12.2025 (касаційне провадження № К/990/49261/25) касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2024 у справі № 440/11085/25 повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. 
Повертаючи вперше подану касаційну скаргу, Суд виходив з того, що зі змісту касаційної скарги неможливо встановити, яка саме ухвала суду апеляційної інстанції оскаржується.
Судом встановлено, що із змісту касаційної скарги в описовій та мотивувальній частині скаржник зазначав незгоду з ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2025, а у прохальній частині просив скасувати ухвалу цього ж суду від 24.11.2024.
Згідно з інформацією в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у справі № 440/11085/25 Другим апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу від 25.11.2025, якою апеляційну скаргу повернуто скаржнику.
Ухвалою Суду від 04.12.2025 (касаційне провадження № К/990/49286/25) касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2024 у справі № 440/11085/25 повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. 
Повторну касаційну скаргу було повернуто скаржнику з аналогічних підстав, зазначених попередній ухвалі Суду від 04.12.2025 (касаційне провадження № К/990/49261/25) про повернення касаційної скарги особі, яка її подала.
10.12.2025 через підсистему «Електронний суд» до Суду втретє надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2024 у справі № 440/11085/25.
Ухвалою Суду від 15.12.2025 втретє подану касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2024 у справі № 440/11085/25 повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України з тих самих підстав.
16.12.2025 до Суду через підсистему «Електронний суд» вчетверте подана касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2024 у справі № 440/11085/25.
Ухвалою Суду від 25.12.2025 вчетверте подану касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2024 у справі № 440/11085/25 повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Суд повертаючи вчетверте подану касаційну скаргу, оскільки її зміст не дає змоги встановити, яка саме ухвала суду апеляційної інстанції оскаржується. Вказаний недолік є аналогічним тим підставам, які вже слугували причиною повернення попередніх скарг вищепереліченими ухвалами Суду.
Отже, як слідує за змістом ухвал від 04.12.2025, ухвали від 15.12.2025 та від 25.12.2025 Суд роз`яснював скаржнику, що вперше, вдруге, втретє та вчетверте подану касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку з тим, що зі змісту касаційної скарги неможливо встановити, яка саме ухвала суду апеляційної інстанції оскаржується.
Суд неодноразово звертав увагу скаржника на те, що ані ухвали від 24.11.2025, від 24.11.2024 Другий апеляційний адміністративний суд не ухвалював, а згідно з інформацією в Єдиному державному реєстрі судових рішень у справі № 440/11085/25 суд апеляційний інстанції постановив ухвалу від 25.11.2025 про повернення апеляційної скарги скаржнику.
Суд ухвалою від 25.12.2025 наголосив на тому, що дотримання вимог щодо форми та змісту скарги є обов`язком учасника справи, а систематичне ігнорування вимог до касаційної скарги передбачених статтею 330 КАС України (без чіткого зазначення ухвали апеляційного суду, що оскаржується) може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами.
26.12.2025 до Суду через підсистему «Електронний суд» вп`яте подана касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2025 у справі №440/11085/25.
Як слідує із змісту п`ятої поданої касаційної скарги касатор, зазначив предметом касаційного оскарження ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2025
Суд вкотре звертає увагу скаржника , що згідно з інформацією в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у справі №440/11085/25 Другий апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу від 25.11.2025, якою апеляційну скаргу повернуто скаржнику.
Суд наголошує, що вп`яте подана касаційна скарга містить недоліки щодо дотримання форми та змісту касаційної скарги, на яке Суд уже неодноразово вказував у своїх ухвалах від 04.12.2025, від 15.12.2025 та від 25.12.2025. Оскільки зміст скарги знову не дає змоги встановити предмет касаційного оскарження, Суд приходить до висновку про свідоме ігнорування скаржником обов`язку щодо належної підготовки касаційної скарги. Така поведінка свідчить про подання скарги, який завідомо не відповідає формі та змісту касаційної скарги (стаття 330 КАС України), що прямо суперечить засадам адміністративного судочинства щодо добросовісного користування процесуальними правами.
Отже, Суд повторно звертає увагу касатора, що касаційна скарга подана на ухвалу суду апеляційної інстанції, яке не ухвалювалося судом цієї інстанції.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 2 КАС України неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.
Водночас частинами першою та другою статті 45 КАС України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що виявляється, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню для обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду щодо правильного та своєчасного розгляду і розв`язання справ чи висловлення явної неповаги до суду або учасників справи.
Колегія суддів зазначає, що наведений у частині другій статті 45 КАС України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, а суд може визнати таким зловживанням також й інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.
За приписами частини четвертої статті 45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 144 КАС України зазначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Згідно зі статтею 149 КАС України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.
Суд вкотре роз`яснює, що не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення натомість в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а надалі саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Аналіз матеріалів та зміст касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Л.О. Єресько