УХВАЛА
про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

23 січня 2026 року 
м. Київ
справа №990/7/23
адміністративне провадження №Зі/990/12/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Чиркіна Сергія Миколайовича, визначеного для розгляду справи №990/7/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України, треті особи - Рада національної безпеки і оборони України, Служба безпеки України про визнання протиправним та скасування Указу,

УСТАНОВИВ:

12 січня 2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України, треті особи - Рада національної безпеки і оборони України, Служба безпеки України про визнання протиправним та скасування Указу, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 01 грудня 2022 року №820/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 01 грудня 2022 року «Про окремі аспекти діяльності релігійних організацій в Україні і застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», а саме пункту 1 Додатку до рішення Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до якого до нього застосовано санкції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2023 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стародуб О.П., судді Бучик А.Ю., Єзеров А.А., Коваленко Н.В., Кравчук В.М.

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року №1204/0/78-24, на підставі службової записки судді-доповідача Стародуба О.П. щодо настання обставин, які унеможливлюють участь судді Кравчука В.М. у розгляді судової справи, у зв`язку з відсутністю відповідного допуску та доступу, здійснено за допомогою автоматизованої системи документообігу суду заміну судді Кравчука В.М. шляхом розподілу справи між суддями, які мають допуск та доступ до державної таємниці.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стародуб О.П., судді Бучик А.Ю., Єзеров А.А., Коваленко Н.В., Чиркін С.М.

19 січня 2026 року представником позивача - адвокатом Лещенком Олександром Вікторовичем (далі - адвокат Лещенко О.В.) подано заяву про відвід судді Чиркіна С.М. з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України.

Заява адвоката Лещенка О.В. про відвід судді Верховного Суду Чиркіну С.М. у справі №990/7/23 обґрунтовується наявністю обставин, що викликають сумнів у його неупередженості та об`єктивності, які виникли під час судового засідання.

На думку заявника, 15 січня 2026 року під час судового засідання при вирішенні питання щодо можливості продовження слухання справи за відсутності Служби безпеки України, учасник колегії суддів Чиркін С.М. зробив пропозицію представникам позивача надсилати і ставити питання учасникам справи (відповідачу та третім особам) у письмовій формі, із ремаркою про те, що позивач буде вимушений звертатись до Європейського суду з прав людини в майбутньому.

У розрізі фактичних обставин справи заявник вважає, що суддя Чиркін С.М. підлягає відводу, адже суб`єктивний та об`єктивний критерії відсутності упередженості при розгляді справи свідчать, що останній за зовнішнім проявом має наперед сформовану думку про необхідність ухвалення рішення на користь однієї із сторін спору.

Також покликається на те, що пропозиція (вказівка) судді Чиркіна С.М. ставити питання іншим учасникам процесу в письмовій формі із застереженням про майбутнє подальше звернення позивача до Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що учасник колегії суддів Чиркін С.М. вже сформував та висловив на цій стадії результат розгляду справи (суб`єктивний критерій відсутності неупередженості) і майбутнє рішення суду без дослідження наявних у справі доказів і без заслуховування усіх учасників спору.

Крім того, заявник вважає, що сформоване наперед суб`єктивне ставлення судді Чиркіна С.М. про результат розгляду вказаної справи викликає обґрунтовані сумніви у відсутності неупередженості цього судді при розгляді вказаної справи чи наявності на нього стороннього впливу, що може зачіпати принцип безсторонності судді при розгляді будь-якої судової справи.

Усі наведені у заяві обставини викликають сумнів у адвоката Лещенка О.В. у неупередженості та об`єктивності судді Чиркіна С.М. щодо подальшого розгляду справи №990/7/23.

За наслідками вирішення питання про обґрунтованість заявленого відводу Верховний Суд на підставі частини четвертої статті 40 КАС України постановив ухвалу від 21 січня 2026 року, якою визнав необґрунтованою заяву Лещенка О.В. про відвід судді Чиркіна С.М. та передав останню до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду питання про відвід.

За наслідками автоматизованого розподілу заяву адвоката Лещенка О.В. про відвід судді Верховного Суду, визначеної для розгляду цієї справи, передано на розгляд судді-доповідачу Берназюку Я.О.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву Лещенка О.В. про відвід судді Чиркіна С.М., суддя-доповідач виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Білух проти України», заява №33949/02, пункт 49; «Fey v. Austria», заява №14396/88, пункти 27, 28 та 30; «Wettstein v. Switzerland», заява №33958/96, пункти 42-43, «Pullar v. United Kingdom», заява №22399/93, пункт 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Всебічно оцінивши підстави для відводу судді Чиркіна С.М. у справі №990/7/23 суддя-доповідач дійшов висновку про її необґрунтованість.

Згідно з частиною четвертою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Так під час судового засідання 15 січня 2026 року суддя Чиркін С.М., з`ясовуючи можливість розгляду справи за відсутності представника Служби безпеки України, діяв виключно в межах своїх повноважень та з метою забезпечення принципу процесуальної економії. Водночас пропозиція судді щодо викладення питань до учасників справи у письмовій формі була спрямована лише на подолання процесуальних перешкод, викликаних неявкою сторони, та не може розцінюватися як реальне обмеження прав позивача.

Посилання заявника на ремарку судді щодо ймовірного звернення до ЄСПЛ як на доказ «наперед сформованої думки» про результат справи є безпідставним, оскільки процедура звернення до ЄСПЛ є міжнародним механізмом захисту порушених прав, який часто стосується не суті рішення, а порушення процесуальних гарантій, зокрема права на розгляд справи упродовж розумного строку (надмірна тривалість розгляду).

Таким чином, згадка суддею про існування права на звернення до ЄСПЛ у контексті публічності позиції сторін свідчить про намагання Суду дотриматися стандартів справедливого суду, а не про заздалегідь визначений фінальний результат спору.

Згідно з частиною четвертою статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. 

На переконання судді-доповідача, суб`єктивне сприйняття представником позивача висловлювань судді поза загальним контекстом обговорення не є належним та допустимим доказом упередженості.

Разом з тим заявником не наведено переконливих фактів, які б свідчили про наявність стороннього впливу або безпосередньої зацікавленості судді Чиркіна С.М. у результаті розгляду справи.

Оскільки наведені заявником обставини ґрунтуються лише на припущеннях та вільному тлумаченні ходу судового засідання, вони не доводять порушення ні суб`єктивного, ні об`єктивного критеріїв неупередженості.

Враховуючи викладене, суддя-доповідач дійшов висновку, що заява адвоката Лещенка О.В. не містить об`єктивних доводів та належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді, зокрема таких, які б містили належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

Водночас обставини, на які посилається заявник, не можуть вважатися обґрунтованою підставою для беззаперечного висновку, що суддя Чиркін С.М., визначений для розгляду справи №990/7/23, може проявити упередженість або необ`єктивність при її розгляді. Твердження заявника про можливу упередженість та необ`єктивність судді ґрунтується лише на припущеннях, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Відтак передбачених статтею 36 КАС України підстав для відводу судді Верховного Суду Чиркіна С.М. у цій справі немає.

Керуючись статтями 36, 37, 40 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Лещенка Олександра Вікторовича про відвід судді Верховного Суду Чиркіна С.М., визначеного для розгляду справи №990/7/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України, треті особи - Рада національної безпеки і оборони України, Служба безпеки України про визнання протиправним та скасування Указу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк