ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 211/3773/24
провадження № 61-3485св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленяк Єгор Сергійович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Бондар Я. М., Остапенко В. О.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У червні 2024 року    ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», підприємство) про відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява обґрунтована тим, що 23 серпня 2023 року в ливарному дворі доменної печі № 8 доменного цеху № 1 аглодоменного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» стався нещасний випадок, який призвів до смерті її сина ОСОБА_2 . 
Згідно з актом спеціального розслідування нещасного випадку від 25 березня 2024 року №4 смерть ОСОБА_2 під час виконання трудових обов`язків, на виробництві сталася з вини відповідача. 
Висновком судового експерта від 29 травня 2024 року підтверджено, зокрема, психотравмувальний вплив на позивачку ситуації, яка сталася внаслідок смертельного травмування ОСОБА_2 на виробництві, спричинення їй страждань (на моральному рівні), які, з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей, спричинили значні зміни у структурі її особистості, в емоційній сфері та в психофізіологічному стані. 
За ступенем інтенсивності психічні страждання (на моральному рівні) експерт оцінив як значний ступінь психотравмувального впливу на свідомість ОСОБА_1 ; моральні страждання ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ситуацією, яка сталася внаслідок смертельного травмування ОСОБА_2 на виробництві, що підтверджується аналізом вихідних даних, результатами психологічного дослідження та опитуванням свідків, зокрема, наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які виникли внаслідок впливу обставин спричинення смерті близькому родичу та емоційного залучення в ситуацію спеціального розслідування. 
Посилаючись на те, що вона пережила страшну трагедію, тривалий час відчуває постійні душевні страждання після смерті сина, втратила душевнии? спокіи?, весь час перебуває у стані напруження та стресу, її нормальні життєві зв`язки суттєво порушилися, у зв`язку з чим вона змушена докладати значних зусиль для організації свого життя без сина, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 1 296 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, внаслідок нещасного випадку на виробництві, без відрахування з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнено з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 1 296 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, внаслідок нещасного випадку на виробництві, без відрахування з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Стягнено з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім`ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень статті 1167, частини другої статті 1168 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Урахувавши характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачки, ступінь вини відповідача у настанні нещасного випадку, наявність причинно-наслідкового зв`язку щодо заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок допущених відповідачем технічних та організаційних порушень, конкретні обставини справи, засади розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. 
Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалено додаткове судове рішення, яким стягнено з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн на відшкодування на професійну правничу допомогу. 
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 надала належні докази на підтвердження понесення нею зазначених судових витрат у розмірі 30 000,00 грн, що відповідає принципу розумності. 
Суд не взяв до уваги заперечення відповідача щодо визначеного позивачкою розміру витрат на професійну правничу допомогу, з тих підстав, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року апеляційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал» задоволено.
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди змінено, шляхом зменшення її розміру з 1 296,00 грн до 400 000,00 грн. 
В іншій частині рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року залишено без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору, понесені ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за подання апеляційної скарги у розмірі 22 710,00 грн, компенсовано підприємству за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Додаткове рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року в частині визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , змінено шляхом зменшення розміру таких витрат з 30 000,00 грн до 5 000,00 грн.
В іншій частині додаткове рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди у зв`язку з втратою близької людини, встановлений у судовому засіданні. Зокрема, у зв`язку із втратою сина вона переживає душевні та психологічні страждання, позбавлена піклування сина та можливості спілкуватися з рідною людиною, у зв`язку з чим порушено її нормальні життєві зв`язки і їй необхідно докладати додаткові зусилля для організації свого життя. 
Водночас, визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню відповідачем, за встановлених у цій справі обставин, не відповідає принципам розумності, виваженості та пропорційності, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру грошового відшкодування за завдану позивачці моральну шкоду з 1 296 000,00 грн до 400 000,00 грн, який відповідатиме глибині та тривалості моральних страждань позивачки і є ймовірною компенсацією її втрат, з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Змінюючи додаткове рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 надала належні та допустимі докази щодо підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Зважаючи на те, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 має право на відшкодування судових витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, у розмірі 9 000,00 грн.
Разом з тим, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про те, що принципам розумності, співмірності та справедливості відповідають витрати позивачки на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 5 000,00 грн.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 
У березні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленяк Є. С., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального правата порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Як на підставу касаційного оскарження заявниця посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, 
від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 23 січня 2019 року у справі № 674/1666/14-ц, від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20, від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, від 17 вересня 2020 року у справі № 607/13541/17 та інших (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Посилається на те, що на порушення норм процесуального права суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції, зменшив розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь позивачки, з 1 296 000,00 грн до 400 000,00 грн, однак на порушення статей 1167, 1168 ЦК України та принципу повного відшкодування завданої шкоди своє рішення не мотивував, законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростував, фактично обмежившись формальним підходом до розгляду справи. 
Суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, зокрема показання свідків, висновок судового експерта, тобто повно та всебічно не встановив обставини справи. 
Апеляційний суд не врахував, що джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути договір особи, що завдала моральної шкоди з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди. 
Відповідач не вчинив жодних дій спрямованих на компенсацію моральних страждань позивачки. 
Крім того, зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції помилково послався на наявність клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, оскільки відповідач із зазначеним клопотанням до суду не звертався. Крім того, суд не врахував обсяг виконаної адвокатом роботи, реальність наданих адвокатом послуг, а також співмірність та обґрунтованість, понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу. 
У квітні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який підлягає залишенню без розгляду, оскільки відзив подано з пропуском десятиденного строку встановленого в ухвалі про відкриття касаційного провадження, а наведені заявником причини пропуску такого строку (часте оголошення повітряних тривог, некоректна робота ЄСІТС) Верховний Суд вважає неповажними, зважаючи на те, що копію ухвали про відкриття провадження заявник отримав 03 квітня 2025 року, а відзив подав засобами поштового зв`язку 18 квітня 2025 року.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2025 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленяк Є. С., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. 
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленяк Є. С., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України,витребувано матеріали справи № 211/3773/24 із Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області; надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У квітні 2025 року матеріали справи № 450/2271/21 надійшли до Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 
з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що 23серпня 2023 року в ливарному дворі доменної печі № 8 доменного цеху №1 аглодоменного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» стався нещасний випадок, який призвів до смерті ОСОБА_2 .
Загиблий ОСОБА_2 є сином позивачки ОСОБА_1 .
Згідно з лікарським свідоцтвом від 28 серпня 2023 року № 1755 причиною смерті ОСОБА_2 є опіковий шок та термічні опіки 90 % тіла; нещасний випадок, пов`язаний з дією розжареного металу.
Відповідно до акта спеціального розслідування нещасного випадку від 25 березня 2024 року № 4 розслідуванням встановлено, що 23 серпня 2023 року, в зміну, яка починається о 07 год 00 хв та триває до 19 год 00 хв, горновий (третій) доменного цеху № 1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_2 о 06 год 30 хв прибув у побутовий корпус доменного цеху № 1 де перевдягнувся в спецодяг та пішов на робоче місце.
З 07 год. 00 хв. до 15 год 35 хв ОСОБА_2 виконував свої посадові обов`язки на лівому дворі доменної печі № 8 доменного цеху № 1.
О 15 год 35 хв, після закриття чергового випуску (№ 46000) чавуну на лівому ливарному дворі доменної печі № 8, бригада горнових у складі ОСОБА_3 - горнового доменної печі (першого), ОСОБА_4 - горнового доменної печі (другого), ОСОБА_5 - горнового доменної печі (другого), ОСОБА_6 - горнового доменної печі (другого), ОСОБА_2 - горнового доменної печі (третього), виконувала горнові операції щодо прибирання продуктів плавки та підготовці обладнання ливарного двору. В цей час ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 виконували роботи щодо заряджання глиною машини закриття чавунної льотки (далі - МЧ3Л). 
О 16 год 00 хв ОСОБА_4 взяв ключ-бирку у ОСОБА_3 та пішов до пульта керування щоб прогнати МЗЧЛ.
О 16 год10 хв ОСОБА_6 жестами дав команду ОСОБА_4 поставити гармату на льотку, в свою чергу ОСОБА_4 попередньо увімкнувши звукову попереджувальну сигналізацію та витримавши паузу увімкнув механізм пересування МЧЗЛ в результаті чого пересувна частина МЗЧЛ штовхнула ОСОБА_2 в жолоб з гарячим чавуном.
У момент початку руху МЗЧЛ ОСОБА_2 знаходився в небезпечній зоні, обличчям до носка МЧЗЛ та спиною до жолоба з гарячим чавуном, та не попадав в поле зору ОСОБА_4 , який знаходився в пультовій управління МЧЗЛ.
Побачивши що сталося, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 побігли до жолоба та витягли ОСОБА_2 , після чого ОСОБА_3 повідомив про зазначене старшого змінного майстра ОСОБА_7 , який викликав швидку допомогу. 
ОСОБА_2 був доставлений до опікового відділення Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради (далі - КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2»), де помер від отриманих травм.
Згідно з пунктом 5 зазначеного акта, основною причиною настання нещасного випадку зазначено: технічна - конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва. Порушено вимоги пункту 18 розділу VII мінімальних вимог що безпеки та здоров`я на роботі у доменному виробництві. НПАОП 27.1-7.48-21 та пункт 9.18 розділу IX Правил безпеки у доменному виробництві НПАОП 27.1-1.02-97.
Також, визначено, як супутні причини настання нещасного випадку: 
організаційна - недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл; порушено вимоги підпункту 3) пункту 4 розділу ІІ Положення про розробку інструкцій з охорони праці НПАОП 0.00-4.15-98, пункту 3.8 розділу 3 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці НПАОП 0.00-4.12-05, пункту 5 розділу І Мінімальних вимог щодо безпеки та здоров`я на роботі у доменному виробництві НПАОП 27.1-7.48-21, пункту 3.7 та пункту 3.1 розділу III Правил безпеки доменному виробництві НПАОП 27.1-1.02-97, пункту 3.16. розділу 3 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці НПАОП 0.00-4.12-05;
технічна - недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки. Порушено вимоги пп.3.6 розділу ІІІ Правил безпеки у доменному виробництві;
організаційна - невиконання посадових обов`язків, чим порушено вимоги пункту 3.1.32. та пункту 3.3.11.4. посадової інструкції старшого майстра основної виробничої дільниці (блоку печей) доменного цеху № 1 аглодоменного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (ПІ 010.122.2.014), пункту 3.2 та пункту 3.30.9. посадової інструкції старшого майстра (загальноцеховий персонал) доменного цеху № 1 аглодоменного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (ПІ 010.23299.162), пункту 3.1.4 посадової інструкції змінного майстра основної виробничої дільниці (печей) (експлуатація доменних печей) доменного цеху № 1 аглодоменного департаменту (П 010.122.2.003); невиконання пункту 3.10, пункту 3.2 Інструкції з охорони праці «Для горнового доменної печі доменного цеху № 1» (ОП.010.05.23).
Комісія дійшла висновку про те, що нещасний випадок зі смертельним наслідком пов`язаний з виробництвом.
Також, встановлено працівників підприємства, які допустили порушення 
вимог законодавства з охорони та гігієни праці, що призвело до загибелі 
ОСОБА_2 .
Крім того, в ході розслідування було виявлено недоліки та недотримання умов дії дозволів, а саме: не переглянута технологічна інструкція «Эксплуатация и обслуживание чугунных леток доменных печей доменного цеха N? 1 Система управления качеством И Д1-26-2019» при зміні технологічного процесу (умов роботи), а саме зменшення штатної кількості працівників на доменній печі № 8 доменного цеху № 1. Відсутні відомості в розділі «Вимоги безпеки під час роботи» інструкції з охорони праці для горнового доменної печі доменного цеху № 1, затвердженої розпорядженням директора департаменту з охорони праці, промислової безпеки та екології від 23 березня 2023 року № 94, про прийоми та методи безпечного виконання робіт та/або прийоми праці, які заборонено застосовувати, а саме: не зазначені принципи комунікації (сигнали, які подаються за допомогою рук) між горновими доменної печі, які застосовуються під час виконання робіт при закритті чавунної льотки; не проведено навчання та перевірку знань начальника доменного цеху № 1, заступника начальника доменного цеху № 1 з підготовки виробництва, заступника начальника доменного цеху № 1 з технології, заступника начальника доменного цеху № 1 з механоустаткування, заступника начальника доменного цеху № 1 електроустаткування, начальника ділянки доменного цеху № 1, механіка доменного цеху № 1, старшого майстра основного виробничого ділянки доменного цеху № 1, старшого майстра зміни доменного цеху № 1, змінного майстра основного виробничого ділянки доменного цеху № 1, старшого майстра по ремонту устаткування доменного цеху № 1, майстра по ремонту устаткування доменного цеху № 1, 3 з питань охорони праці за нормативно-правовими актами з охорони праці, додержання яких входить до їхніх функціональних обов`язків, а саме по Мінімальним вимогам щодо безпеки та здоров`я на роботі у доменному виробництві та НПАОП 27.1-7.48-21: допущено до роботи працівників, а саме: горнового доменної печі № 6 доменного цеху № 1 ОСОБА_3. та горнового доменної печі № 6 доменного цеху № 1 
ОСОБА_5., які не пройшли інструктаж з питань охорони праці при переводі з доменної печі № 6 на доменну піч № 8.
На підставі наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 29 листопада 2023 року № 260/ПС-ЗК, у період 
із 30 листопада 2023 до 08 грудня 2023 року працівники Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці здійснили спробу проведення позапланового заходу із здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питань додержання законодавства у сфері охорони праці та з питань додержання вимог Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» 
від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ.
Відповідно до акта про неможливість проведення заходу державного контролю 
від 08 грудня 2023 року № ПС/ДН/42223/0152/НД підприємство здійснило перешкоди під час проведення посадовими особами Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці перевірки додержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл від 21 липня 2021 року №0379.21.12 та дозвіл від 05 квітня 2022 року № 0311.22.12, що є підставою для анулювання дозволів.
Згідно з висновком експертного дослідження від 29 травня 2024 року, складеного судовим експертом Шестопаловою О. П., у ОСОБА_1 підтверджується психотравмувальний вплив ситуації, що розглядається в матеріалах підготовки до подання до суду і яка сталася внаслідок смертельного травмування її сина ОСОБА_2 на виробництві.
ОСОБА_1 спричинені страждання (на моральному рівні), які, з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, спричинили значні зміни у структурі її особистості, в емоційній сфері, у психофізіологічному стані. Криза, яка призвела до порушень у мотиваційно-ціннісному, психоемоційному та фізіологічному благополуччі ОСОБА_1 , має потенційну можливість часткового відновлення попереднього рівня життєдіяльності та соціального функціонування. За ступенем інтенсивності психічні (на моральному рівні) страждання експерт оцінив як значний ступінь психотравмувального впливу на свідомість ОСОБА_1 .
Моральні страждання ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ситуацією, яка розглядається у досліджені, що підтверджується аналізом вихідних даних, результатами психологічного дослідження та опитуванням свідків, зокрема, наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які виникли внаслідок впливу обставин спричинення смерті близькому родичу та емоційного залучення в ситуацію спеціального розслідування.
Орієнтовний еквівалент грошової компенсації завданої ОСОБА_1 шкоди експерт розраховував за методикою «Психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди» [реєстр №?14.1.75] відповідно до визначеного набору значень і коефіцієнтів за формулою D = d * fv* і * с * (1 -fs) та в літерному позначенні складатиме матеріальний еквівалент залежно від правової оцінки й використовуються позиції значень коефіцієнту fv та компенсації завданих позивачці моральних страждань, які надалі можуть бути оцінені судом залежно від правової кваліфікації дій відповідача, отже він знаходиться в діапазоні від 40,5 до 162 мінімальних заробітних плат. 
У випадках, передбачених частиною другою статті 1167 ЦК України коефіцієнт fv має дорівнювати 1». 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 1167 ЦК України).
Зазначена норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також інших умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою та вини заподіювача (крім випадків відповідальності без вини).
У частині другій статті 1168 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
У випадку завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки підлягають застосуванню особливі правила, визначені статтею 1187 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19).
Отже, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2007 року, № 68490/01, «STANKOV v. BULGARIA»).
Суди попередніх інстанцій встановили, що смерть ОСОБА_2 настала від нещасного випадку на виробництві у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» під час виконання ним трудових обов`язків, що підтверджується актом спеціального розслідування нещасного випадку від 25 березня 2024 року № 4.
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, урахувавши висновок експертного дослідження від 29 травня 2024 року, дійшов висновку про те, що глибині моральних страждань, завданих позивачці у зв`язку зі смертю сина, відповідає компенсація моральної шкоди у сумі 1 296 000,00 грн (162 мінімальних заробітних плати). 
Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що позивачці було заподіяно моральну шкоду у зв`язку з смертю сина, внаслідок чого вона переживає душевні та психологічні страждання, позбавлена піклування сина та можливості спілкуватися з рідною людиною, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя. 
Водночас апеляційний визнав, визначний судом першої інстанції розмір грошової компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 , таким, що не відповідає принципам розумності, виваженості та пропорційності, а тому зменшив його до 400 000,00 грн (50 мінімальних заробітних плат).
У касаційній скарзі позивачка посилається на те, що на порушення статей 1167, 1168 ЦК України та принципу повного відшкодування завданої шкоди, суд апеляційної інстанції своє рішення не мотивував, законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростував, фактично обмежившись формальним підходом до розгляду справи; не дослідив зібрані у справі докази, зокрема показання свідків, висновок судового експерта, тобто повно та всебічно не встановив обставини справи. 
Перевіряючи такі доводи ОСОБА_1 , колегія суддів Верховного Суду виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. 
Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.
У справі, яка переглядається, питання про відшкодування позивачці моральної шкоди завданої смертю сина, сторони у позасудовому порядку не вирішили. 
Законодавством не встановлено чіткого розміру відшкодування моральної шкоди у цій категорії справ, а отже розмір грошового відшкодування моральної шкоди належить визначити суду.
Орієнтиром для суду у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань може слугувати, зокрема, висновок експертного дослідження, проте розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності такого висновку суд повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості.
Вирішуючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про зменшення, визначеного судом першої інстанції розміру компенсації моральної шкоди з 1 296 000,00 грн до 400 000,00 грн, який відповідатиме глибині та тривалості моральних страждань позивачки і є ймовірною компенсацією її втрат, з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Обставин неправильного застосування судом апеляційної інстанції статей 1167, 1168 ЦК України Верховний Суд не встановив. 
Верховний Суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 про те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням принципу повного відшкодування моральної шкоди, оскільки особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини, у розмірі про який сторони домовилися у позасудовому порядку, а у випадку, якщо не досягли домовленості - у розмірі, визначеному у відповідному судовому рішенні. 
Доводи касаційної скарги про те, що вирішуючи питання про визначення розміру грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 400 000,00 грн, суд апеляційної інстанції помилково не взяв до уваги висновок судового експерта від 29 травня 2024 року є необґрунтованими, оскільки у зазначеному висновку вказано, що орієнтовний еквівалент грошової компенсації завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, знаходиться в діапазоні від 40,5 (324 000,00 грн) до 162 (1 296 000,00 грн) мінімальних заробітних плат. Суд апеляційної інстанції визначив еквівалент грошової компенсації завданої ОСОБА_1 моральної шкоди на рівні 
50 мінімальних заробітних плат, що входить у визначений експертом діапазон. 
Інші доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо застосування норм матеріального права, а саме статей 23, 1167, 1168 ЦК України не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 надала належні докази на підтвердження понесення нею зазначених судових витрат у розмірі 30 000,00 грн, що відповідає принципу розумності. 
Суд не взяв до уваги заперечення відповідача щодо визначеного позивачкою розміру витрат на професійну правничу допомогу, з тих підстав, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Змінюючи додаткове рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, а тому судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог. 
Урахувавши складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, критерії необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі, а також клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про те, що принципам розумності, співмірності та справедливості відповідають витрати позивачки на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 5 000,00 грн.
Доводи касаційної скарги про те, що зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції помилково послався на наявність клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, є безпідставними оскільки відповідне клопотання наявне у матеріалах справи (т. 1 а. с. 117). 
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року в справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат враховуються: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00 щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Таким чином, урахувавши критерії реальності, розумності та співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на підставі наданих позивачкою доказів, а також клопотання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь позивачки, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 5 000,00 грн та їх співмірність з обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт.
Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, Верховний Суд, застосувавши правило частини третьої статті 401 ЦПК України, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Щодо розподілу судових витрат
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, ВерховнийСуд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленяк Єгор Сергійович, залишити без задоволення. 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 рокузалишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: 	І. Ю. Гулейков    Р. А. Лідовець     Д. Д. Луспеник