УХВАЛА
15 січня 2026 року 
м. Київ
справа №990/481/25
адміністративне провадження № П/990/481/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шишова О. О.,
суддів: Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І. Л., Яковенка М. М.,
за участю: 
секретаря судового засідання Івченка М. В.
позивачки ОСОБА_1 
представника відповідача Друцької О. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про поновлення строку звернення до суду у справі № 990/481/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-
установив:
14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, Комісія, ВККС України), в якій просить:
- скасувати пункт 9 рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 162/зп-25 від 27 серпня 2025 року «Про призначення тестування когнітивних здібностей у межах кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду» в частині встановлення Комісією КВОТИ: «у кількості не більше: 2 800 кандидатів на посаду судді місцевого загального суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого загального суду; 400 кандидатів на посаду судді місцевого адміністративного суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого адміністративного суду; 400 кандидатів на посаду судді місцевого господарського суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого господарського суду.?
У разі якщо двоє і більше кандидатів на посаду судді та суддів отримали однаковий найнижчий прохідний бал третього етапу кваліфікаційного іспиту, до четвертого етапу допускаються всі такі кандидати на посаду судді та судді»;
- визнати протиправними дії Вищої кваліфікаційної комісії України суддів щодо недопуску ОСОБА_1 до четвертого етапу кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації місцевого загального суду, по якій в другому етапі кваліфікаційного іспиту позивачем набрано прохідний бал та середньо допустимий бал тестування щодо когнітивних здібностей, встановлений Вищою кваліфікаційною комісією суддів України - 55 відсотків максимально можливого бала, або 33 бали, що відповідає вимогам частини п`ятої статті 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;
- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України допустити ОСОБА_1 до четвертого етапу кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації місцевого загального суду, по якій в другому етапі кваліфікаційного іспиту позивачем набрано прохідний бал та середньо допустимий бал тестування щодо когнітивних здібностей, встановлений Вищою кваліфікаційною комісією суддів України - 55 відсотків максимально можливого бала, або 33 бали, що відповідає вимогам частини п`ятої статті 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в якому наведено мотиви та підстави, які, на думку позивача, є поважними причинами пропуску такого строку.
Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін та, зазначено про необхідність безпосереднього з`ясування позицій сторін щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, для чого питання внесено на розгляд у судовому засіданні.
Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2026 року визнано неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії. Позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
24 грудня 2025 року позивач на виконання вимог ухвали суду засобами поштового зв`язку надіслала заяву про поновлення процесуального строку, в якій просить поновити строк звернення до суду з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог щодо оскарження (зміни) рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 173/зп-25 від 19 вересня 2025 року.
У такій заяві позивач звертає увагу на те, що у поданому нею клопотанні про поновлення строку звернення до суду вказано поважні причини його пропуску. Зокрема, що 16 вересня 2025 року нею складено тестування когнітивних здібностей та набрано середньо допустимий бал, який визначено Комісією та становлять не нижче 55 відсотків від максимально можливого балу, тобто 33 бали. 
19 вересня 2025 року ВККС України ухвалено рішення № 173/зп-25 про затвердження кодованих та декодованих результатів тестування когнітивних здібностей та про призначення четвертого етапу кваліфікаційного Іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду) для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду, відповідно до якого позивачу було визначено кількість тестових балів- 33,14 бала, результат зазначеного етапу кваліфікаційного іспиту - «успішно складено».
Проте Комісією недопущено позивача до четвертого етапу кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання з загальної спеціалізації, якою з тестування когнітивних здібностей набрано прохідний бал та середньо допустимий бал тестування щодо когнітивних здібностей, що відповідає вимогам частини п`ятої статті 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Таким чином, про порушення свого права вона фактично дізналась лише 19 вересня 2025 року - з моменту прийняття ВККС України рішення № 173/зп-25 «Про затвердження кодованих та декодованих результатів когнітивних здібностей та про призначення 4 етапу кваліфікаційного іспиту для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду», та в межах місячного строку звернулась до суду з відповідним позовом (14 жовтня 2025 року).
Також звернула увагу на те, що у справі № 990/473/25 за аналогічних підстав та предмета позову колегія суддів Верховного Суду поновила строк звернення до суду та відкрила позовне провадження.
У судовому засіданні позивачка вважала поважними причини пропуску строку звернення до суду та просила поновити його.
Представник Вищої кваліфікаційної комісії України наполягав на залишенні позову без розгляду у зв`язку з пропуском звернення до суду.
Розглянувши вказану заяву, заслухавши думку учасників справи, Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Надаючи оцінку зазначеним позивачем причинам пропуску строку, колегія суддів виходить з такого.
Верховний Суд в ухвалі від 18 грудня 2025 року роз`яснив скаржникові, що початок відліку строку звернення до суду пов`язується з моментом, коли позивач дізнався або мав дізнатися про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, а не з моментом, коли позивач усвідомив, що відповідне рішення порушує його права.
У своїй практиці Велика Палата Верховного Суду зазначає про те, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин: вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Доводи позивача про необхідність обчислення строку звернення до суду з 19 вересня 2025 року - дня, коли оскаржуване рішення ВККС від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25 було фактично реалізовано шляхом затвердження переліку учасників добору, допущених до наступного етапу, визнано Судом помилковими з огляду на те, що таке рішення розміщено в мережі Інтернет на офіційному вебсайті Комісії 27 серпня 2025 року і саме з цього дня позивач, як учасник процедури добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, мала змогу оцінити вплив наслідків такого рішення на її суб`єктивні права та інтереси, а також ухвалити рішення про його оскарження в судовому порядку, якщо вона вважала, що спосіб, в який Комісія визначила прохідний бал третього етапу кваліфікаційного іспиту, є порушенням її прав.
Право на звернення до суду з позовом про скасування рішення ВККС у такій процедурі набув будь-який учасник добору, а датою виникнення такого права є прийняття Комісією рішення, яке відповідна особа вважає таким, що порушує її права, свободи та/або інтереси. Реалізація ж такого права має бути здійснена у строк, встановлений частиною восьмою статті 122 КАС України. Виключно, наявність поважних причин пропуску такого строку може бути підставою для його поновлення відповідно до статті 121 КАС України.
Отже, прийняття ВККС рішення, яке встановило правила, що підлягають застосуванню до усіх учасників певного добору, зумовлює застосування цих правил з моменту прийняття такого рішення, а не з моменту, коли відповідне положення реалізували до конкретної особи. Тобто, таке рішення починає діяти з моменту його прийняття, а тому саме з цього часу і належить обчислювати строк на звернення до суду з адміністративним позовом.
Позивачка не заперечує, що оскаржуване рішення ВККС було ухвалено 27 серпня 2025 року і від цієї дати мав би вестися відлік строку оскарження, у той же час вважає початок такого відліку лише формальним, а фактично про порушення свого права дізналася лише 19 вересня 2025 року. Вважає, що саме зі змісту рішення Комісії № 173/зп-25 довідалася про те, що внаслідок запровадженого відповідачем квотного підходу відбулося реальне обмеження (недопуск) її права на участь у наступному етапі кваліфікаційного іспиту.
Вважає, що після прийняття ВККСУ рішення від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25 не могла уяснити (дізнатися) про реальне порушення своїх прав, оскільки зазначене рішення застосовано до неї саме 19 вересня 2025 року - не було допущено до четвертого етапу (виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду). 
Проте Верховний Суд вважає, що такі доводи позивача пов`язані з особистим суб`єктивним сприйняттям рішень ВККС, які, однак, не свідчать про наявність об`єктивних обставин, які можуть бути оцінені як поважні причини пропуску строку звернення до суду. Дата 19 вересня 2025 року, фактично, є датою, з якої участь ОСОБА_1 в процедурі добору є припиненою, однак, не є датою, з якої вона дізнався або повинна була дізнатися про стверджуване нею порушення ВККС.
Обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду причинами, які не пов`язані з наявністю об`єктивних перешкод для своєчасного вчинення процесуальної дії, не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для його поновлення.
Рішеннями Комісії від 12 травня 2025 року № 105/зп-25 (зі змінами) та від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25 визначено прохідний бал третього етапу кваліфікаційного іспиту (тестування когнітивних здібностей) з урахуванням того, що до четвертого етапу допускаються учасники, які набрали бал, не нижче 55 відсотків від максимально можливого бала, у кількості не більше: 2 800 кандидатів на посаду судді місцевого загального суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого загального суду; 400 кандидатів на посаду судді місцевого адміністративного суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого адміністративного суду; 400 кандидатів на посаду судді місцевого господарського суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого господарського суду.
Відповідно, ОСОБА_1 була обізнана про умови добору, встановлені Комісією, в тому числі і про прохідний бал третього етапу кваліфікаційного іспиту та кількість учасників, які допускаються до наступного етапу, проте його не оскаржувала до ухвалення Комісії рішення від 19 вересня 2025 року № 173/25-зп.
У своїй заяві від 24 грудня 2025 року позивач звернула увагу на ухвалу Верховного Суду про поновлення строку звернення та відкриття провадження у справі № 990/473/25, а також на необхідність діяти послідовно у забезпеченні правозастосування.
З цього приводу слід звернути увагу на те, що в ухвалі Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 990/473/25, вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, також вказано на обмеженість строку, в рамках якого на стадії відкриття позовного провадження можна достеменно перевірити поважність його пропуску. Воднораз колегія суддів нагадала, що відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд може залишити позовну заяву без розгляду.
Приписи статті 44 КАС України передбачають обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга), зокрема, виконувати процесуальні дії в установлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
При вирішенні питання поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку звернення до суду, Судом не встановлено сукупності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами.
Таким чином, за об`єктивним критерієм обставини, на які посилається позивач в обґрунтування недотримання нею строків звернення до суду, не дають достатніх і переконливих підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та його поновлення.
За правилами частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Ураховуючи, що позовну заяву подано після закінчення строку, встановленого КАС України, і підстави для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, указані ОСОБА_1 , визнаються судом неповажними, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
Повний текст ухвали складено 16 січня 2026 року.
Керуючись статтями 123, 256, 262, 266, 294 КАС України, суд -
постановив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді О. В. Білоус

Н. Є. Блажівська

І. Л. Желтобрюх

М. М. Яковенко