УХВАЛА
09 січня 2026 року
м. Київ
справа № 314/5990/24
провадження № 61-16072ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ведмедовської Ганни Олексіївни на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дати пред`явлення позову і до досягнення ОСОБА_3 повноліття. 
27 березня 2025 року рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на одну дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 грудня 2024 року, і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
24 листопада 2025 року постановою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 березня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ведмедовська Г. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2025 року, в якій просить її скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд не врахував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 711/8561/16, від 12 січня 2022 року в справі № 663/724/19, від 20 липня 2022 року в справі № 761/25101/20, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення в малозначних справах та в справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У справі предметом позову є вимоги в малозначній справі про стягнення аліментів.
Отже, касаційна скарга подана на судове рішення в малозначній справі, яке відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.
Однак у касаційній скарзі заявниця посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа має виняткове значення для ОСОБА_1 .
Зокрема, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, заявниця вказує на відсутність правових висновків Верховного Суду щодо застосування статей 179, 180 Сімейного кодексу України. Формулювання правових висновків щодо цих статей має вирішити питання щодо стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким проживає дитина за умови виникнення спору щодо визначення проживання дитини.
Зазначає, що справа має виняткове значення для позивача тому, що суд своїм рішенням позбавив дитину права на аліменти. Також оскаржувана постанова призвела до того, що залишаються незрозумілими і невирішеними питання про те: яким чином малолітній ОСОБА_3 має реалізувати своє право на отримання від матері, з якою не проживає, аліменти, якщо його батьку відмовили у задоволенні таких вимог; хто з батьків має право на отримання аліментів і з якого часу таке право у них виникне; чи не позбавляє оскаржувана постанова права батька в майбутньому звернутися з цим же позовом до матері про стягнення аліментів (за умови проживання дитини з батьком); чи підлягають поверненню відповідачці раніше стягнуті з неї аліменти виконавчою службою, якщо в цей час дитина з нею не проживала.
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа має виняткове значення для позивача (підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення в справі підлягає касаційному оскарженню.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. 
Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ведмедовської Ганни Олексіївни на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2025 року.
Витребувати із Вільнянського районного суду Запорізької області цивільну справу № 314/5990/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська