УХВАЛА

12 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 522/13377/23
провадження № 61-16303ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О.М., Сакари Н.Ю., 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 серпня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Південний» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
Обставини справи
1. У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Південний» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу. 
Наказами в. о. директора від 13 серпня 2021 року № 833 та від 18 листопада 2021 року № 1203 до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани з позбавленням всіх заохочувальних виплат, ці накази вона оскаржує у судовому порядку. 
21 лютого 2022 року її ознайомлено з наказом від 13 грудня 2021 року 
№ 1323 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідно до 
п. 2 якого визначено, питання щодо притягнення начальника юридичної служби ОСОБА_1 вирішити після отримання згоди від профспілки. 
Наказом з особового складу від 21 лютого 2022 року № 227-ос її звільнено згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, однак вона вважає, накази безпідставними, необґрунтованими, винесеними з порушенням норм діючого законодавства України та такими, що підлягають скасуванню. 
Позивачка просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Південний» з особового складу 
від 21 лютого 2022 року № 227-ос про звільнення ОСОБА_1 та поновити останню з дати звільнення на посаді начальника юридичної служби; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня її поновлення на роботі; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
2. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 14 серпня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торгівельний порт «ПІВДЕННИЙ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, відмовлено.
3. Постановою від 30 жовтня 2025 року Одеський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2024 року - без змін.
Узагальнені доводи касаційної скарги
4. 21 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 серпня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року, та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
5.  ОСОБА_1 зазначила, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки щодо застосування норми права, викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14.
6. Також заявниця вказала, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права.
Позиція Верховного Суду
7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
8. Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції, підкресливши, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
9. Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення ЄСПЛ у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).
10. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
11. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
12. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
13. Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
14. Предметом позову в цій справі є визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
15. Верховним Судом враховано, що ухвалою від 12 липня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси вказав, що справа підпадає під ознаки малозначної справи. Тож зазначена справа визначена як така, що належить до категорії малозначних справ судом першої інстанції. 
16. Верховний Суд погоджується, що ця справа в силу її властивостей (характер спірних правовідносин) є справою незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
17.  Таким чином, судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню, оскільки ця справа належить до категорії малозначних. 
18. При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України.
19. Обставин, за наявності яких судове рішення у справі незначної складності, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
20. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
21. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
22. З урахуванням наведеного, оскільки заявниця подала касаційну скаргу на судові рішення у справі незначної складності (яка відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України є малозначною справою), які не підлягають касаційному оскарженню, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у цій справі.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, 
пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
 ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 серпня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Південний» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара