ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року
м. Київ

справа № 447/2188/23
провадження № 61-802св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Львівській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан Зоряни Сергіївни на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 15 липня 2024 року у складі судді Павліва В. Р. та постанову Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2024 рокуу складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов`язати відповідачів усунути їй перешкоди у користуванні її земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3454 га, кадастровий номер 4623084800:07:000:0072, шляхом демонтажу самочинно встановленої огорожі, що встановлена на східній частині зазначеної ділянки в межах її накладення площею 2 580,8655 кв. м із сусідньою земельною ділянкою відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3709 га, кадастровий номер 4623084800:01:001:0016; скасувати державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі (далі - ДЗК) земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3709 га, кадастровий номер 4623084800:01:001:0016.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у селі Красів Стрийського району Львівської області, площею 1,3454 га, кадастровий номер 4623084800:07:000:0072, яка була сформована та набута у власність на підставі розпорядження голови Миколаївської районної державної адміністрації (далі - Миколаївська РДА) від 20 жовтня 2006 року № 403 «Про надання дозволу громадянам на складання проектів відведення земельних ділянок (паїв) у власність для товарного сільськогосподарського виробництва», розпорядження голови Миколаївської РДА від 29 квітня 2011 року № 201 «Про затвердження проекту відведення земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право власності на землю на території Красівської сільської ради», що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку від 06 серпня 2012 року серії ЯЛ № 507371.

Так, розпорядженням голови Миколаївської РДА від 29 квітня 2011 року № 201, зокрема, було затверджено складену у 2011 році Державним підприємством геодезії, картографії та кадастру в західному регіоні (далі - ДП «Західгеодезкартографія») технічну документацію щодо відведення земельних часток (паїв) і передання їх у власність на території Красівської сільської ради Миколаївського району Львівської області. 28 травня 2013 року землевпорядник ДП «Західгеодезкартографія» ОСОБА_4 визначив розташування земельної ділянки позивачки, яке суперечило вказаній вище технічній документації від 2011 року, затвердженій розпорядженням голови Миколаївської РДА від 29 квітня 2011 року № 201, що спричинило накладення меж ділянки позивачки на межі земельних ділянок суміжних землевласників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

У 2021 році землевпорядник ОСОБА_7 склав технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,3454 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за результатами якої земельна ділянка позивачки була розташована відповідно до технічної документації 2011 року, складеної ДП «Західгеодезкартографія» та затвердженої розпорядженням голови Миколаївської РДА від 29 квітня 2011 року № 201. У зв`язку із зазначеним, у базі Держгеокадастру з`явилось накладення меж земельної ділянки позивачки із сусідньою земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3709 га, кадастровий номер 4623084800:01:001:0016, що належить відповідачам.

Уся площа земельної ділянки, яка накладається, фактично використовується відповідачами та огороджена парканом.

Позивачка вказувала, що це накладення земельних ділянок відсутнє за правовстановлювальними документами та документацією із землеустрою щодо передання земельних ділянок (паїв) і видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам (власникам сертифікатів) на території Красівської сільської ради Миколаївського району Львівської області. Таке накладення з`явилось у базі Держгеокадастру внаслідок внесення некоректних відомостей щодо розташування земельної ділянки відповідачів із заходу на схід замість розташування з півночі на південь, як це передбачено правовстановлювальними документами та документацією із землеустрою, та зміщення земельної ділянки відповідачів на землі пайового фонду.

У зв`язку з цим позивачка просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Миколаївський районний суд Львівської області рішенням від 15 липня 2024 року в задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є недоведеними. При цьому суд виходив з того, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 першими зареєстрували земельну ділянку в ДЗК. Відповідачі набули у власність земельну ділянку з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016 задовго до набуття у власність позивачкою земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:07:0072, користувались нею ще з 1996 року. З огляду на це суд дійшов висновку, що відповідачі не порушують законних прав та інтересів позивачки та не чинять їй перешкод у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 4623084800:07:0072. Також позивачка не довела, що відповідачі встановили огорожу незаконно та за межами земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016

Відмовляючи у задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації у ДЗК земельної ділянки відповідачів, суд виходив з того, що право власності відповідачів на землю не скасоване, вимога про його скасування позивачка не заявила, а отже, державна реєстрація земельної ділянки не може бути скасована за рішенням суду.

Миколаївський районний суд Львівської області додатковим рішенням від 30 липня 2024 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Маркович А. М. задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн та витрати за проведення земельно-технічної експертизи в розмірі 18 932,00 грн. Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, залишив за ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції мотивував додаткове рішення тим, що при ухваленні основного рішення за наслідками розгляду спору по суті не вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст постанов апеляційного суду

Львівський апеляційний суд постановою від 02 грудня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Богдан З. С. в частині оскарження рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 15 липня 2024 року залишив без задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 15 липня 2024 року - без змін. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Богдан З. С. в частині оскарження додаткового рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року задовольнив частково. Додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року змінив, а саме: зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 40 000,00 грн до 20 000,00 грн; зменшив розмір витрат пов`язаних із проведенням земельно-технічної експертизи, який підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 18 932,00 грн до 9 466,00 грн.

Судове рішення апеляційний суд мотивував тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. 

Львівський апеляційний суд додатковою постановою від 03 лютого 2025 року стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Додаткове судове рішення апеляційний суд мотивував тим, що при ухваленні основної постанови суд не вирішував питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. При цьому апеляційний суд частково погодився з ОСОБА_1 про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи у розмірі 16 400,00 грн зі складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом відповідачки послуг і виконаних робіт, а тому дійшов висновку, що заява про стягнення цих витрат підлягає задоволенню лише частково, а саме в розмірі 6 000,00 грн.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У січні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Богдан З. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 15 липня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 

Підставою касаційного оскарження зазначила те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 22 червня 2020 року у справі № 922/2155/18, від 05 серпня 2021 року у справі № 520/9680/21, від 25 жовтня 2021 року у справі № 683/1252/16-ц, від 15 вересня 2021 року у справі № 570/1721/20, від 15 листопада 2023 року у справі № 130/2703/20, від 20 жовтня 2020 року у справі № 372/2650/17, від 13 квітня 2022 року у справі № 738/46/20, від 20 листопада 2024 року у справі № 373/2163/21, від 18 жовтня 2022 року у справі № 916/2519/21, від 20 січня 2022 року у справі № 916/2869/19.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами того, що відповідачі всупереч правовстановлювальним документам та технічній документації із землеустрою фактично користуються частиною земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:07:000:0072 у межах площі накладення згідно з відомостями Держгеокадастру земельної ділянки, яке складає 2 580,8655 кв. м. Таке накладення заявилось у базі внаслідок внесення до ДЗК некоректних відомостей щодо розташування земельної ділянки відповідачів із заходу на схід замість розташування з півночі на південь, як це передбачено правовстановлювальними документами та документацією із землеустрою щодо передання у власність земель на території Красівської сільської ради, та зміщення земельної ділянки відповідачів на землі пайового фонду. Однак через наявність помилки у розташуванні на кадастровій карті земельної ділянки, яка була внесена раніше до ДЗК, законний власник суміжної ділянки, щодо якої відсутні будь-які помилки у її формуванні та розташуванні, лише через сам факт здійснення реєстрації своєї ділянки у ДЗК пізніше за реєстрацію ділянки з помилками, фактично, зазнаватиме обмежень у здійсненні свого права власності чи взагалі може бути позбавлений такого права, що згідно з нормами законодавства України є недопустимим, а тому особа, яка вважає порушеними свої права, має право на їх судовий захист, що й реалізувала позивачка у спірному випадку у спосіб, який визначений нею в позовній заяві.

Також суд апеляційної інстанції в межах доводів ОСОБА_1 не перевірив та не надав правової оцінки висновку експерта земельно-технічної експертизи від 24 березня 2023 року № 006/23, висновку судової земельно-технічної експертизи від 26 червня 2024 року № 4265-Е, акту обстеження земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 від 03 серпня 2021 року та не навів мотивації відхилення таких доказів.

У березні 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Маркович А. М. подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на те, що вони є законними й обґрунтованими. 

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

10 квітня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи 

Суди попередніх інстанцій встановили, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 жовтня 2007 року ВКА № 031055, зареєстрованого в реєстрі за № 3206, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 придбали у ОСОБА_10 і ОСОБА_11 земельну ділянку, загальною площею 0,3709 га, з цільовим призначенням для особистого селянського господарства, розташовану на АДРЕСА_1 . 

Згідно з пунктом 2 вказаного договору ця земельна ділянка належить продавцям на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 29 травня 2007 року серії ЯД № 500607, виданого Красівською сільською радою народних депутатів Миколаївського району Львівської області на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 26 січня 2007 року № 978297, зареєстрованого за № 191 та № 978299, що зареєстрований за № 198, рішення V сесії, V дем. скл. рішення виконкому тієї ж ради від 18 травня 2007 року № 47, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01:07:456:00025, присвоєно номер 4632084800:01:001:0016. 

Відповідно до пункту 8 вказаного договору право власності на земельну ділянку виникає у покупців після отримання ними державного акта на право власності на земельну ділянку.

На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку разом із земельною ділянкою від 05 жовтня 2007 року ВКА № 031053, зареєстрованого в реєстрі за № 3203, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 придбали в ОСОБА_10 і ОСОБА_11 житловий будинок разом з господарськими будівлями та приватизовану земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4623084800:01:001:0015.

27 травня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 жовтня 2007 року, ВКА № 031055, реєстровий номер 3206 Управління земельних ресурсів у Миколаївському районі Львівської області видало ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 452130, згідно з яким ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частинах земельної ділянки площею 0,3709 га, кадастровий номер 4623084800:01:001:0016.

Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0Л08:456:00007. 

Земельна ділянка з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016 зареєстрована у Державному земельному кадастрі 29 травня 2008 року та перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (для ведення особистого селянського господарства). Речове право на спільну часткову власність вказаних осіб зареєстроване за ОСОБА_2 07 травня 2021 року, реєстраційний номер 41906401.

До набуття права власності на цю земельну ділянку ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , таке право власності на неї належало ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Так, на земельну ділянку з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016 первинним є державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 1440, виданий 06 листопада 1996 року ОСОБА_12 , яка мешкала на АДРЕСА_1 . Зазначений державний акт виданий на підставі рішення виконавчого комітету Красівської сільської Ради народних депутатів від 29 липня 1996 року № 28, яким ОСОБА_12 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,600 га (в тому числі сільськогосподарських угідь - 0,5052 га; ріллі - 0,5141 га; багаторічних насаджень - 0,0211 га; під будівлями, лісами та іншими угіддями - 0,0648 га) в межах згідно з планом, що розташована на території с. Красів, для ведення особистого підсобного господарства. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 84. На вказаному державному акті зображені дві земельні ділянки, які становлять одну цілу земельну ділянку. 

На підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28 липня 2006 року у справі № 2-732 ОСОБА_10 і ОСОБА_11 набули право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_12 земельну ділянку площею 0,600 га, надану для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Красівської сільської ради в селі Красів, успадкували ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (по 1/2 частини), що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 26 січня 2007 року, зареєстрованими в реєстрі за № 191 та за № 198, копії яких містяться в матеріалах звіту на виконання робіт з підготовки та видачі державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_10 , ОСОБА_11 № 2007МФ19ЛВМК000095, виготовленого у 2007 році Миколаївським районним відділом державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» (далі - Миколаївський РВ ДП «ЦДЗК»).

Рішенням V сесії V скликання Красівської сільської ради Миколаївського району Львівської області від 18 травня 2007 року № 47 «Про уточнення площі земельної ділянки» внесено зміни щодо площі земельної ділянки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , без зміни конфігурації та розмірів цієї ділянки, з 0,600 га на площу 0,6210 га.

Вказана земельна ділянка була поділена на дві земельні ділянки: площею 0,24999 га (БОЖБ), опис меж: від А до Б - землі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , від Б до В землі ОСОБА_13, від В до А -дорога, та площею 0,37089 га (ОСГ), опис меж: від А до Б - землі ССГ «Карпати», від Б до В - землі ОСОБА_13 , від В до Г - землі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , від Г до А - дорога.

На підставі звіту № 2007МФ19ЛВМК000095, виготовленого у 2007 року Миколаївський РВ ДП «ЦДЗК», ОСОБА_11 та ОСОБА_10 видав державні акти на право власності на земельні ділянки від 29 травня 2007 року серії ЯД № 500608 та серії ЯД № 500607 та присвоєно кадастрові номери 4623084800:01:001:0015, опис меж: від А до Б -землі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; від Б до В - землі ОСОБА_16 ; від В до А - землі загального користування (АДРЕСА_2) та 4623084800:01:001:0016, опис меж: від А до Б - землі ССГ «Карпати»; від Б до В - землі ОСОБА_16 ; від В до Г - землі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; від Г до А - землі загального користування (АДРЕСА_2).

Після придбання земельних ділянок з кадастровими номерами 4623084800:01:001:0015 та 4623084800:01:001:0016 ОСОБА_3 і ОСОБА_2 замовили виготовлення звіту на виконання робіт з підготовці та видачі державного акта на право приватної власності на землю у Миколаївському РВ ДП «ЦДЗК» щодо земельних ділянок, кадастровий номер 4623084800:01:001:0015 (БОЖБ) та кадастровий номер 4623084800:01:001:0016 (ОСГ), і у 2008 році виготовлено звіт № 2008МФ19ЛВМК000070. На підставі цього звіту Миколаївський РВ ДП «ЦДЗК» видав ОСОБА_3 і ОСОБА_2 державні акти на право власності на земельні ділянки від 27 травня 2008 року серії ЯД № 452129 та серії ЯД № 452130. 29 травня 2008 року земельну ділянку з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016 зареєстровано в ДЗК, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26 квітня 2021 року № НВ-4615866632021.

Розпорядженням голови Миколаївської РДА від 20 жовтня 2006 року № 403 надано дозвіл на складання проектів відведення земельних часток (паїв) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам - жителям Красівської сільської ради згідно з додатками 2, 3; також роз`яснено, що громадянам для складання проекту відведення земельної частки (паю) потрібно звернутись до проектної землевпорядної організації, яка має відповідну ліцензію на проведення робіт. Розроблені та погоджені у встановленому порядку проекти відведення земельних часток (паїв) подати на затвердження районній державній адміністрації.

З додатка № 2 до вказаного розпорядження відомо, що ОСОБА_1 значиться в списку власників сертифікатів на право на середню земельну частку (пай) на території Красівської сільської ради, яким надано дозвіл на виготовлення технічної документації з видачі державних актів взамін сертифікатів є загальною площею 2 га, з них рілля - 1,38 га за селом, 0,62 га - кормові угіддя.

Розпорядженням голови Миколаївської РДА від 29 квітня 2011 року № 201 затверджено проект відведення земельних часток (паїв) в натурі на території Красівської сільської ради за рахунок земель пайового фонду, враховуючи якісну оцінку земель. Передано у власність земельні ділянки, загальною площею 459,5049 га, в тому числі 356,7777 га - рілля, 102,7272 га - сінокоси, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам земельних часток (паїв) на території Красівської сільської ради згідно з додатком. Доручено ДП «Західгеодезкартографія» провести винос проекту в натурі (на місцевості). Згідно з додатком ОСОБА_1 передавано земельну ділянку (пай) у власність площею 1,3454 га.

Згідно з актом передачі та погодження місця розташування земельних ділянок, виданим на виконання розпорядження голови Миколаївської РДА від 29 квітня 2011 року № 201, складеним в присутності представника Красівської сільської ради сільського голови Г. Зарицької, землевпорядника О. Андрушків, представника ДП «Західгеодезкартографії» С. Петришин, громадян - власників земельних часток (паїв), які підписали цей акт та підтвердили, що із зазначеним розташуванням та розмірами земельних ділянок землевласники згідні, ОСОБА_1 виділено земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,3454 га, з проектованим кадастровим номером 0000072, зазначено її розташування разом з іншими виділеними земельними ділянками, а також координати розташування.

Відповідно до акта перевірки та прийомання виконаних робіт по підготовці і видачі державних актів на право приватної власності на землю пайовикам Красівської сільської ради директором ДП «Західгеодезкартографії» Б. Романюк в присутності виконавця С. Петришин провів перевірку виконаних робіт з підготовки матеріалів до видачі державних актів на право приватної власності на землю пайовикам, за результатами якої встановлено, що юридичні документи, необхідні для проведення робіт, наявні та правильно оформлені; камеральні роботи виконано в повному обсязі; ділянки полів сформовані за матеріалами координування кутів повороту меж, за своїми формами відповідають ділянкам полів у проекті роздержавлення; послідовність ділянок відповідає спискам, котрі надані сільрадою; площі ділянок з врахуванням бонітету ґрунтів пораховано правильно; технічна документація відповідає вимогам технічного завдання на виконання робіт. Зауважень не зазначено.

На підставі розпорядження Миколаївської РДА від 29 квітня 2011 року № 201 ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 507371 площею 1,3454 га, за межами населеного пункту Красівської сільської ради Миколаївського району Львівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та присвоєно ділянці кадастровий номер № 4623084800:07:000:0072.

Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10 листопада 2023 року № 29-13-0.2-5350/2-23 земельна ділянка з кадастровим номером 4623084800:07:000:0072 зареєстрована у Державному реєстрі земель на підставі технічної документації з передання земельних часток (паїв) і видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам (власникам сертифікатів) 06 серпня 2012 року. Відомості про зазначену земельну ділянку перенесені з Державного реєстру земель до ДЗК.

2021 року землевпорядник ОСОБА_7 на замовленням ОСОБА_1 склав технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 1,3454 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», щодо розташування земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:07:000:0072 відповідно до технічної документації, складеної ДП «Західгеодезкартографія» у 2011 році, затвердженої розпорядженням Миколаївської РДА від 29 квітня 2011 року № 201.

Внаслідок цього, у базі Держгеокадастру з`явилось накладення меж земельної ділянки позивачки із суміжною земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,3709 га, кадастровий номер 4623084800:01:001:0016, що належить ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:07:000:0072 ОСОБА_1 здійснила 28 лютого 2020 року, реєстраційний номер 2047740646230.

Також суд встановив, що згідно з технічною документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:07:0072, яка виготовлена у 2021 року, при встановленні межових знаків не було враховано земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016, що належить ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а на місці розташування їх земельної ділянки зазначено, що це землі загального користування (проїзд) (кадастровий номер не визначено), що не відповідає дослідженим в судовому порядку матеріалам справи, оскільки виготовляючи цю технічну документацію, сертифікований інженер - землевпорядник повинен був врахувати розташування земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016, яка була зареєстрована у ДЗК ще 29 травня 2008 року.

Водночас відомість про встановлені межові знаки не містить підписів інших суміжних землекористувачів, а технічна документація не містить акта затвердження цієї технічної документації. До неї долучено акт обстеження земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 в селі Красів від 03 серпня 2021 року, з якого відомо, що суміжні землевласники ОСОБА_9 і ОСОБА_6 не підписують акт узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_1 посилаючись на свої державні акти на право власності на землю. Разом з тим, встановлено, що земельна ділянка позивача накладається на земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_9 , на яку виготовлено землевпорядну документацію з відновлення меж. Також підтверджується накладення вказаної ділянки на земельну ділянку площею 0,3709 га, кадастровий номер 4623084800:01:001:0016, для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 . Тому комісія у складі старости Красівського старостинського округу Кохан С. Є., начальника земельного відділу Грица Т. Р., голови земельної комісії Соснило Г. Д. , депутата сільської ради Думич Ю. І. пропонувала вирішити спір в згаданому масиві комплексно - шляхом відновлення меж приватизованих громадянами земельних ділянок з коригуванням їх розташування, за взаємною згодою власників. За відсутності такої згоди спір вирішити в судовому порядку.

Суди також встановили, що земельна ділянка з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016 розташована в межах села Красів Стрийського району Львівської області.

Надаючи оцінку висновку експерта від 24 березня 2023 року № 006/23 за результатами проведеної за зверненням представника позивачки земельно-технічної експертизи від 24 березня 2023 року, виконаної судовим експертом Грінько О. І., місцевий суд виходив з того, що експерт Грінько О. І. не досліджувала первинний державний акт на земельну ділянку з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016, що був виданий ОСОБА_12 06 листопада 1996 року Красівською сільською радою, в якому зазначено первинну конфігурацію земельної ділянки, її довжини, лінії, суміжних землекористувачів.

У висновку експерт Грінько О. І. зазначила, що у звіті на виконання робіт з підготови та видачі державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_10 , ОСОБА_11 № 2007МФ19ЛВМК000095, виготовленому у 2007 році Миколаївським РВ ДП «ЦДЗК» та звіті на виконання робіт з підготови та видачі державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_3 , ОСОБА_2 № 2008МФ19ЛВМК000070, виготовленому у 2008 році Миколаївським РВ ДП «ЦДЗК», земельна ділянка, що належить відповідачам розташована у напрямі з півночі на південь, а згідно з інформацією ДЗК ділянка розташована у напрямку із заходу на схід. 

У зв`язку з іцим експерт зробив висновок, що при реєстрації земельної ділянки в земельному кадастрі було змінено напрям її розміщення та координати, унаслідок чого утворилось накладення з ділянкою позивача.

Суд не погодився з такими висновками експерта, оскільки, щоб збереглися конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016, опис меж та довжини цих меж з конкретними суміжними землекористувачами, які вказані у звітах № 2007МФ19ЛВМК000095 та № 2008МФ19ЛВМК000070, а також у державних актах на земельну ділянку з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016, напрям розташування земельної ділянки відповідачів 1-2 має бути із заходу на схід, оскільки за будь-якого іншого розміщення земельної ділянки відповідачів 1-2 межі та конфігурація її не будуть дотримані. Ці факти також підтверджуються державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ № 3054, виданим Красівською сільською радою ради народних депутатів 30 липня 1997 року, сусідньому землевласнику ОСОБА_18 , на земельну ділянку площею 0,5384 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, в якому зазначені межі: від А до Б - земля ОСОБА_6 ; від Б до В - земля загального користування (вулиця); від В до Г земля ОСОБА_12; від Г до А - земля ССГ «Карпати», що також відповідає державному акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 1440, виданому 06 листопада 1996 року ОСОБА_12 .

Із матеріалів справи також відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016 не може бути розташована в іншому місці, окремо від земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:01:001:0015, оскільки вони були раніше спареними, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ № 1440, виданим 06 листопада 1996 року ОСОБА_12 . Інших доказів, що фактичне розташування земельної ділянки з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016 не відповідає її розташуванню в кадастровій карті, сторона позивача не надала. 

Зазначене також підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 26 червня 2024 року 4265-Е, за заявою ОСОБА_2 про проведення земельно-технічної експертизи в межах розгляду судової справи № 447/2188/23, де у відповіді на перше питання: Чи відповідає розташування будівель і споруд, що знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 4623084800:01:001:0015, їх місцю розташування, яке відображене в звіті на виконання робіт з підготови до видачі державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_10 , ОСОБА_19 № 2007МФ19ЛВМК000095, та звіті на виконання робіт з підготовки до видачі державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_3 , ОСОБА_2 № 2008МФ19ЛВМК000070, експерт надав таку відповідь: місце розташування «старого» житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 4623084800:01:001:0015, візуально відповідає місцю розташування житлового будинку (умовне позначення «I»-35-КЖ), яке відображене в звіті на виконання робіт з підготовки до видачі державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_10 , ОСОБА_11 № 2007МФ19ЛВМК000095, що був виготовлений у 2007 році та звіті на виконання робіт з підготовки до видачі державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_3 , ОСОБА_2 № 2008МФ19ЛВМК000070, що був виготовлений у 2008 році.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. 

У статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Враховуючи наведене, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначила про порушення її прав унаслідок накладення належної їй земельної ділянки на земельну ділянку, право власності на яку набули  ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2007 року. При цьому таке накладення позивачка виявила у 2021 році при складенні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що на земельну ділянку площею 0,3709 га з кадастровим №4623084800:01:001:0016 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку ще 29 травня 2007 року, а ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є її власниками на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, який ними (як покупцями) було укладено 05 жовтня 2007 року. Рішення сільської ради та її виконавчого комітету, державні акти на право власності на земельну ділянку, договір купівлі-продажу земельної ділянки ніким не оскаржувалися, не скасовувалися і є чинними.

Водночас 29 квітня 2011 року (через більш як три з половиною роки після укладення 05 жовтня 2007 року відповідачами договору купівлі-продажу земельної ділянки) розпорядженням Миколаївської РДА № 201 позивачці затверджено проект відведення земельної ділянки площею 1,3454 га на території Красівської сільської ради в натурі та передано її у власність.

Лише 06 серпня 2012 року ОСОБА_1 видано державний акт про її право власності на згадану земельну ділянку площею 1,3454 га.

При затвердженні позивачці згаданого проекту відведення земельної ділянки Миколаївська РДА мала б ураховуват існування (вже тривалий час - щонайменше чотири роки) земельної ділянки відповідачів з кадастровим номером 4623084800:01:001:0016 (площа, конфігурація тощо).

Водночас позивачка не довела того, що площа і конфігурація її земельної ділянки з кадастровим № 4623084800:07:000:0072 у 2011 році були затверджені з урахуванням уже існуючої на той час земельної ділянки відповідачів, площею 0,3709 га, кадастровий номер 4623084800:01:001:0016. 

З огляду на це місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Не заслуговують на увагу і доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не надав правової оцінки висновку експерта земельно-технічної експертизи від 24 березня 2023 року № 006/23, висновку судової земельно-технічної експертизи від 26 червня 2024 року № 4265-Е, акту обстеження земельних ділянок від 03 серпня 2021 року, оскільки цим доказами місцевий суд надав належну правову оцінку, а апеляційний суд, залишаючи без змін рішення місцевого суду, відповідно, не здійснював переоцінки цих доказів.

Водночас Верховний Суд враховує таке.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Відповідно до пункту 144 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, якщо факт невідповідності відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які є підставою для внесення таких відомостей, підтверджено, державний кадастровий реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру безоплатно виправляє допущену помилку.

Тобто законодавством встановлено порядок виправлення технічних помилок, допущених під час визначення меж суміжних земельних ділянок.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 583/669/15-ц (провадження № 61-756св20).

Отже позивачка не позбавлена можливості виправити технічні помилки, допущені під час визначення меж суміжних земельних ділянок без позбавлення права власності відповідачів на земельну ділянку, право власності на яку вони набули раніше ніж позивачка.

У зв`язку з цим доводи скарги про те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову,не можуть бути підставами для скасування судом касаційної інстанції оскаржуваних судових рішень, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не входить до компетенції Верховного Суду. 

Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, встановлені судами попередніх інстанцій, оскаржувані судові рішення не суперечать правовому висновку, який зазначений в касаційній скарзі як підстава для відкриття касаційного провадження. 

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону, і підстав для їх скасування немає.

Керуючись статтями 400, 409, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан Зоряни Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 15 липня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:	А. Ю. Зайцев	
		
	Є. В. Коротенко	
		
	М. Ю. Тітов