УХВАЛА

12 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 520/12004/25
адміністративне провадження № К/990/54193/25 
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу адвоката Коломойцева Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 
на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року
у справі № 520/12004/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні;
- стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні зі служби у розмірі 298 381,02 грн. ( двісті дев`яносто вісім тисяч триста вісімдесят одна гривня 02 копійки).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною невиплату Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 грудня 2021 року по 16 квітня 2025 року включно.
Стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 грудня 2021 року по 16 квітня 2025 року включно у розмірі 93997 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 16 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 по справі № 520/12004/25 - змінено, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
"Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 грудня 2021 року по 16 квітня 2025 року включно у розмірі 69 115 (шістдесят дев`ять тисяч сто п`ятнадцять) гривень 73 копійки".
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 року у справі № 520/12004/25 - залишено без змін.
Не погоджуючись із рішенням апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстави касаційного оскарження судових рішень скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо правомірності, при застосуванні принципу співмірності до правовідносин, які охоплені сферою застосування ст.117 КЗпП у співставленні з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 по справі № 489/6074/23, який полягає у застосуванні до повної відповідальності відповідача в порядку ст.117 КЗпП істотної частки сум грошового забезпечення, виплачених з затримкою, яка виділяється від обсягу належних сум грошового забезпечення, які належать позивачу при звільненні, включення в обсяг належних сум грошового забезпечення, які належать позивачу при звільненні, одноразової грошової допомоги при звільненні, котра не входить до складу грошового забезпечення в силу правових висновків Верховного Суду у постановах від 09.07.2020 у справі № 320/6659/18 та від 27.08.2020 № 804/871/16, та в ухвалі від 18.01.2021 у справі № 560/3993/20, де Верховний Суд звернув увагу на те, що одноразова грошова допомога при звільненні, виходячи зі змісту ст. 2 ЗУ "Про оплату праці", не входить до структури заробітної плати і відповідно не може вважатися додатковим видом грошового забезпечення.
Однак Суд відхиляє посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, оскільки нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні не досліджувалася Великою Палатою Верховного Суду у справі № 489/6074/23, висновки були сформовані щодо застосування ст.117 КЗпП в контексті застосування принципу пропорційності. У інших постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник, предметом позову були інші правовідносини, відповідно і висновки формувалися з урахуванням інших нормативно-правових актів. Разом з тим, суд апеляційної інстанції у цій справі не досліджував це питання, оскільки позивач погодився з висновками першої інстанції щодо складу належних позивачеві при звільненні виплат, з яких було вираховано середній заробіток у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні.
Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу адвоката Коломойцева Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі № 520/12004/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали направити скаржнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська