ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  902/25/24(902/689/24) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Огородніка К. М., Погребняка В. Я., 

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т.В.
розглянув касаційну скаргу Фермерського господарства "Павленко Т.М." 
на рішення Господарського суду Вінницької області (суддя Лабунська Т.    І.) від    02.04.2025 
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду (головуючий - Розізнана    І    В., судді: Павлюк І. Ю., Миханюк М. В.) від 09.09.2025 
та ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду (головуючий - Розізнана    І    В., судді: Павлюк І. Ю., Миханюк М. В.) від 09.09.2025 
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд"
до                    Фермерського господарства "Павленко Т.М."
про                    стягнення заборгованості
у межах справи за заявою ОСОБА_1 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд"
про визнання банкрутом. 

Учасники справи:
представник позивача - не з`явився;
представник відповідача - Чайка А.О., адвокат.

1.          Короткий зміст вимог
1.1.          23.02.2024 Господарський суд Вінницької області ухвалив відкрити за заявою ОСОБА_1 провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (далі - Боржник) за правилами Кодексу України з процедур банкрутства, ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном та призначити розпорядника майна тощо.
1.2.          21.06.2024 Боржник (далі - Позивач) у справі №  902/25/24 (902/690/24) подав позов про стягнення з Фермерського господарства "Павленко Т.М." (далі - Відповідач) 486 855 грн 09 коп. заборгованості за надані послуги.
1.3.          Позов обґрунтований заборгованістю за надані Позивачем Відповідачу послуги з оренди транспортних засобів та надані в суборенду складські приміщення за укладеними між сторонами договорами.
1.4.          21.06.2024 Боржник (далі - Позивач) у справі №   902/25/24 (902/689/24) подав позов про стягнення з Відповідача 2 038 356 грн 60 коп. заборгованості за поставку товару.
1.5.          Позов обґрунтований заборгованістю за поставлений Позивачем Відповідачу товар сільськогосподарського призначення за тими ж укладеними між сторонами договорами.
1.6.          24.09.3034 Відповідач у відзиві на позов заявив про застосування позовної давності до вимог в частині стягнення 326 424 грн 00 коп., що виникла на підставі накладної № 27/05-2 від 27.05.2020, а також заявив клопотання про закриття провадження у справі щодо стягнення заборгованості на суму 2  401  518 грн 06 коп. у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції
2.1.          15.11.2024 Господарський суд Вінницької області ухвалив, зокрема об`єднати в одне провадження справи №    902/25/24 (902/690/24) та №    902/25/24 (902/689/24)   з наданням   справі номеру №    902/25/24 (902/689/24).
2.2.          02.04.2025 Господарський суд Вінницької області вирішив позов задовольнити частково: стягнути з Відповідача на користь Позивача   1    079    611 грн 83 коп. заборгованості за поставку товару сільськогосподарського призначення та за надані послуги, поклавши на Відповідача судові витрати у відповідному розмірі; а у задоволенні позову в частині стягнення 1 445 599 грн 86 коп. боргу відмовити, поклавши судові витрати у відповідній сумі на Позивача.
2.3.          Судове рішення мотивоване доведенням доказами у справі поставки Позивачем Відповідачу у 2020-2023 товару та надання послуг на задоволену суму вимог, оскільки такі послуги та товар були оплачені Відповідачем лише частково, так як частина наданих Відповідачем доказів на підтвердження оплати отриманого від Позивача товару не містять належного визначення призначення платежу. При цьому суд виходив з того, що сторони не надали   договорів, за якими здійснювалась поставки товару та надавались послуги, а, відхиляючи вимоги про застосування позовної давності за вимогами про стягнення боргу за накладною від    27.05.2020, зазначив, що Позивач не пропустив позовну давність.
Відхиляючи вимоги Відповідача про закриття   провадження у справі в частині вимог про стягнення   2 401 518 грн 06 коп., суд зазначив, що провадження у справі закривається лише у разі, якщо предмет спору припинив існування в процесі розгляду справи, а його відсутність до відкриття справи тягне відмову у задоволенні позову.

3.          Короткий зміст ухвали та постанови суду апеляційної інстанції
3.1.          09.09.2025 Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалив про відмову Відповідачу у задоволенні клопотання про закриття провадження   у справі.
3.2.          Судове рішення мотивоване:
- необхідністю розгляду спору цій справі в порядку господарського судочинства з огляду на суб`єктний склад сторін попри здійснення у межах кримінального провадження виїмки всіх первинних документів, на підставі яких Позивач заявляє та доводить позовні вимоги у цій справі; 
- а також відсутністю підстав для закриття провадження у справі через ствердження Відповідача про відсутність предмета спору.
3.3.          09.09.2025 Північно-західний апеляційний господарський суд за результатами розгляду апеляційної скарги Відповідача постановив частково задовольнити скаргу, частково скасувати рішення Господарського суду Вінницької області   від 02.04.2025 та ухвалити нове рішення, яким пункт 2 резолютивної частини рішення викласти в редакції, відповідно до якої з Відповідача на користь Позивача стягнено заборгованість за поставку товару сільськогосподарського призначення та за надані послуги в сумі 723 667 грн 83 коп. та частину витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви; а в решті зазначене рішення   залишити без змін.
3.4.          Судове рішення мотивоване обґрунтованістю позовних вимог на частину заявленої суми заборгованості з урахуванням оплати Відповідачем частини отриманого від Позивача товару та послуг, оскільки окремі первинні документи не підтверджують надані послуги (виконані роботи) саме за тими договорами, на підставі яких були заявлені позовні вимоги.

4.          Встановлені судами обставини
4.1.          Позивач зазначив, що він уклав з Відповідачем договори № 18/01-21 від    18.01.2021 та 02/01/21-1 від 04.01.2021 (далі - Договори).
На виконання умов Договорів, починаючи з 20.05.2021 Позивач поставив Відповідачу товар сільськогосподарського призначення на суму 2 038 356    грн 60 коп., на підтвердження якого надані видаткові накладні; а також надавались послуги, надавались в оренду транспортні засоби та передавались в суборенду складські приміщення Відповідачу на загальну суму 486 855 грн 09 коп., на підтвердження чого надані акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг).
Відповідач належним чином свої зобов`язання в частині оплати за отриманий товар та надані послуги не виконав, розрахувався частково в сумі 1    445    599    грн 86 коп., сума боргу становить 1 079   611 грн 83 коп.
4.2.          З метою досудового врегулювання спору Позивач направляв   на адресу Відповідача претензію про виконання своїх зобов`язань належним чином та перерахування на рахунок Позивача суму заборгованості в сумі 2 038    356 грн 60 коп. та в сумі 486 855 грн 09 коп. та надання других екземплярів Договорів.
Відповідач відповіді на претензію не надав, суму боргу не оплатив, другі екземпляри Договорів не надав, що і стало причиною виникнення спору.
4.3.          Складені сторонами видаткові накладні та акти містять посилання на Договори.
06.02.2024 Позивачем направив на адресу Відповідача претензію з вимогою оплатити суму боргу у 10 денний термін.
4.4.          25.01.2021 сторони провели звірку та склали акт взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 за станом на 01.01.2021.
За результатами звірки, станом на 01.01.2021 залишок на користь Відповідача склав 589 494 грн 06 коп.
4.5.          Відповідач зазначив, що сторони уклали Договори.
4.6.          Договори, про які зазначено в позовній заяві, та на які здійснено посилання в видаткових накладних, актах наданих послуг, платіжних дорученнях, суду не було надано ані Позивачем, ані Відповідачем.
4.7.          У 2020 році Позивач поставив Відповідачу товар на суму 326 424 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 27/05-2 від 27.05.2020.
Відповідач   стверджує, що за поставлений товар було здійснено оплату, що підтверджується платіжними дорученнями:
№ 226 від 12.02.2021 на суму 40   000,00 грн.;
№ 170 від 11.06.2020 на суму 40   600,00 грн.; 
№ 190 від 27.08.2020 на суму 260 350,00 грн.;
№ 198 від 12.10.2020 на суму 44   400,00 грн.
4.8.          У платіжних дорученнях № 170 від 11.06.2020 та № 190 від 27.08.2020 як підставу здійсненої Відповідачем оплати зазначено дог. № 02/01/19 від 02.01.2019 оплата за надані послуги у рослинництві), у платіжному дорученні № 198 від 12.10.2020 призначення платежу вказано згідно   з актом здачі-прийняття виконаних робіт від 28.05.2020 оплата за надані послуги у рослинництві.
4.9.          Заборгованість Відповідача перед Позивачем    за 2020 становить 326 424,00 грн.
4.10.           У 2021 році Позивач поставив Відповідачу товар на суму 292 104 грн 00 коп., що підтверджується видатковими накладними:
№ 23 від 20.05.2021 на суму 227 088,00 грн.;
№ 33 від 31.05.2021 на суму 65 016,00 грн.;
та надано послуг на суму 102 799,52 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг):
№ 12 від 20.04.2021 на суму 15 750,00 грн.;
№ 18 від 17.05.2021 на суму 13 126,06 грн.;
№ 28 від 25.05.2021 на суму 31 500,00 грн.;
№ 32 від 31.05.2021 на суму 15   750,00 грн.;
№ 43 від 30.06.2021 на суму 2 100,00 грн.;
№ 37 від 31.05.2021 на суму 13   126,06 грн.;
№ 176 від 28.12.2021 на суму 11   447,40 грн.);
Загальна сума   поставленого товару та наданих послуг становить 394   903 грн 52 коп.
4.11.          Відповідач вказує, що за поставлений товар та надані послуги було здійснено оплату, що підтверджується платіжними дорученнями:
№ 247 від 26.05.2021 на суму 400 000,00 грн.;
№ 248 від 26.05.2021 на суму 135 000,00 грн;
№ 249 від 27.05.2021 на суму 160 000,00 грн. 
№ 250 від 31.05.2021 на суму 41 100,00 грн. 
№ 250 від 11.06.2021 на суму 2 000,00 грн. 
№ 6 від 08.10.2021 на суму 23 500,00 грн. 
№ 7 від 11.10.2021 на суму 7 500,00 грн. 
№ 226 від 12.02.2021 на суму 40   000,00 грн. 
4.12.          Суд встановив, що   в платіжному дорученні № 226 від 12.02.2021 на суму 40   000,00 грн.   вказано призначення платежу - згідно дог. № 02/01/20-1 від 02.01.20 оплата за придбані ТМЦ. У сумі 33333.33 грн., ПДВ - 20% 6666,67 грн.).
Відповідач вказав, що в листі № 12/02-1 від 12.02.2021 вказано, що   призначення платежу - згідно дог. № 02/01/20-1 від 02.01.20 оплата за придбані ТМЦ є помилковим та просить вважати правильним призначення платежу "Згідно договору № 02/01/21-1 від 04.01.2021".
4.13.           Переплата Відповідача перед Позивачем у 2021 році. становила 374    196,48   грн. 
4.14.          У 2022 році Позивач поставив Відповідачу товар на суму 473 638 грн 80   коп., що підтверджується видатковими накладними:
№ 33 від 18.05.2022 на суму 163 821,00 грн. 
№ 41 від 19.05.2022 на суму 309 817,80 грн. 
та надало послуг на суму 323 550,77 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг):
№ 11 від 31.01.2022 на суму 102 121,96 грн. 
№ 21 від 28.02.2022 на суму 8   465,78 грн. 
№ 22 від 31.03.2022 на суму 100   512,84 грн. 
№ 28 від 30.04.2022 на суму 9 070,49 грн. 
№ 29 від 31.05.2022 на суму 9 372,84 грн. 
№ 31 від 31.05.2022 на суму 21 482,58 грн. 
№ 79 від 08.12.2022 на суму 15 402,23 грн. 
№ 86 від 27.12.2022 на суму 56 642,05 грн.; 
№ 87 від 31.12.2022 на суму 480,00 грн. 
Загальна сума   поставленого товару та наданих послуг становить 797   189,57 грн.
4.15.          Відповідач вказує, що за поставлений товар на надані послуги у 2022 було здійснено оплату на суму 676 500 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями:
№ 58 від 26.07.2022 на суму 105 500,00 грн.;
№ 29 від 15.08.2022 на суму 32 000,00 грн.;
№ 33 від 19.08.2022 на суму 30 000,00 грн.;
№ 68 від 14.12.2022 на суму 509 000,00 грн.
4.16.           Борг Відповідача перед Позивачем у 2022 ставив 120 689,57 грн. 
Переплата Відповідачем Позивачу    у 2022 становила 253 506,91 грн.
4.17.          У 2023 році Позивач поставив Відповідачу товар на суму 946   189 грн 80 коп., що підтверджується видатковими накладними:
№ 39 від 16.05.2023 на суму 389 253,00 грн.; 
№ 40 від 18.05.2023 на суму 556 936,80 грн.;
та надало послуг на суму 60 504,94 грн., що підтверджується актами здачі -прийняття робіт (наданих послуг):
№ 19 від 31.03.2023 на суму 1 999,20 грн.; 
№ 29 від 28.04.2023 на суму 22 100,14 грн.; 
№ 25 від 30.04.2023 на суму 1 999,20 грн.;
№ 43 від 25.05.2023 на суму 29 520,00 грн.; 
№ 44 від 25.05.2023 на суму 888,00 грн.;
№ 64 від 30.06.2023 на суму 1 999,20 грн.;
№ 68 від 31.07.2023 на суму 1 999,20 грн.;
Загальна сума поставленого товару та наданих послуг у 2023 році становить 1    006 694 грн 74 коп.
4.18.           Відповідач вказує, що за поставлений товар на надані послуги було здійснено оплату, що підтверджується платіжною інструкцією № 70 від 29.03.2023 на сум 1 990 000,00грн. 
У цій платіжній інструкції призначення платежу вказано "Зг. Листа   № 29/03-3 від 29.03.2023 повернення помилково перерахованих коштів, без ПДВ".
Сума заборгованості за 2023 рік з урахуванням переплати за 2022 рік становить 1 006 694,74 грн. 
4.19.           З урахуванням переплати у 2022 в сумі 253 506,91 грн., віднявши борг за 2023 р. в сумі 1 006 694,74, заборгованість за 2023   становить   753 187,83 грн.
4.20.           Сторони погодились, що ними були укладені договори №18/01-2 від 18.01.2021 та 02/01/21-1 від 04.01.2021 за наслідками яких Позивач виконав роботи та надав послуги Відповідачу. 
Сторони також частково визнали виконання Договорів шляхом проведення часткової оплати. 
4.21.           Матеріали справи містять докази надсилання претензій (вих. №8 від 05.02.2024 та вих. №9 від 05.02.2024) Позивачем на адресу Відповідача з вимогою про стягнення 486 855 грн 09 коп. та 2 038 356 грн 60 коп. за надані послуги та виконані роботи за Договорами.
4.22.           За актом надання послуг № 43 від 25.05.2023 підставою виконання робіт на суму 29 520 грн 00 коп. є договір оренди с/г техніки №16/05-1 від 16.05.2023.
4.23.          Позивач надав акт здачі-прийняття робіт № 55 від 31.05.2023 на суму 1999 грн 20 коп., який не було долучено до матеріалів справи під час розгляду справи у суді першої інстанції.
4.24.           Позивач долучив оригінал видаткової накладної № 40 від 18.05.2023 та акти здачі-прийняття робіт № 12 від 20.04.2021, № 64 від 30.06.2023. У додаткових пояснення Відповідач зазначив, що видаткова накладна № 40 від 18.05.2023 не відповідає долученій до позовної заяви копії. Порівнявши оригінал та копію даного документа відповідач зазначив, що печатки сторін зміщені на 1-2 см, а також навколо своєї осі. Підписи сторін також зміщені в іншу сторону. Також Відповідач зазначив, що на оригіналах актів здачі-прийняття робіт № 12 від 20.04.2021, № 64 від 30.06.2023 відсутні підписи виконавця. На переконання відповідача, надані до суду першої інстанції копії документів є підробленими і оригіналу не відповідають. Відсутність підпису виконавця свідчить про відсутність факту виконаних робіт або наданих послуг. 
4.25.          Колегія суддів апеляційної інстанції, здійснивши огляд видаткової накладної № 40 від 18.05.2023 та актів здачі-прийняття робіт № 12 від 20.04.2021, № 64 від 30.06.2023 зазначає, що вищезазначені первинно-облікові документи відображають зміст документів, котрі були надані до суду першої інстанції, а також на них міститься підпис і відтиск печатки відповідача.
4.26.          Відповідач долучив до матеріалів справи платіжні доручення на підтвердження сплати Відповідачем Позивачу коштів   на суму 3 820 950 грн 00 коп. 

4.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1.          29.09.2025 Відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від    09.09.2025 та рішення Господарського суду Вінницької області від    02.04.2025 в частині задоволених вимог, а у задоволенні   позову про стягнення заборгованості з Відповідача відмовити; а також скасувати   ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від    09.09.2025 та визнати нечинними ухвалені у справі судові рішення першої та апеляційної інстанцій.

5.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1.          Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є положення пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди порушили норми статей 73, 74, 80, 164, частини шостої статті 91, статті 269 ГПК України, частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (щодо реквізитів первинних документів, висновки Верховного Суду щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутні), а висновки судів в оскаржуваних рішеннях обмежуються встановленням допустимості та переваг одних доказів над іншими, без дослідження реальності здійснення цих господарських операцій, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, тоді як:
-          ненадання сторонами на вимогу судів договорів, на підставі яких заявлені позовні вимоги, унеможливлює встановлення строків виконання зобов`язань за ними;
-          висновки суду про укладення договорів у спрощений спосіб не відповідають викладеним у позовній заяві обставинам та не підтверджуються належними і допустимими доказами; 
-          наданий оригінал видаткової накладної №    40 від 18.05.2023 на суму 556 936 грн 80 коп. не відповідає долученій до позовної заяви копії;
-          на оригіналах актів здачі-прийняття робіт №    12 від 20.04.2021 на суму 15 750 грн 00 грн. та № 64 від 30.06.2023 на суму 1 999 грн 20 коп. відсутні підписи виконавця, у зв`язку з чим надана до суду першої інстанції копія документа є підробленою і оригіналу не відповідає.
5.2.           Щодо оскарження ухвали Північно-Західного апеляційного Господарського суду від 09.09.2025 про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі скаржник, з урахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги, зазначив, що підставою для касаційного оскарження такої ухвали є положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки апеляційний суд порушив норми пунктів 1, 2 частини першої статті 231 ГПК    України, тоді як відсутні висновки Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, а саме, коли Позивач, звертаючись із позовом   у спірних правовідносинах, одночасно заперечує їх дійсність у відкритому кримінальному провадженні, в межах якого директор Позивача стверджує, що всі документи, на підставі яких між сторонами були здійснені поставки товару чи надані послуги є підробленими, а такі правовідносини між сторонами виникли не внаслідок правомірного виконання стверджуваних Позивачем господарських договорів, а в результаті шахрайських дій та підроблення документів ОСОБА_2, яка одночасно перебувала і на посаді бухгалтера Позивача, і була головою господарства Відповідача.

6.          Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо умов стягнення заборгованості 
6.1.          Суди встановили, що предметом спору у цій справі за вимогами Позивача є заборгованість Відповідача за отримані ним від Позивача послуги з оренди транспортних засобів, суборенди складських приміщень та поставлений товар сільськогосподарського призначення за укладеними між сторонами Договорами.
6.2.          За змістом пункту 3 частини першої статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК    України) укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526, частина перша статті 628, стаття 629 ЦК України).
6.3.          Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
6.4.          Враховуючи викладене та встановлені судами на підставі наданих сторонами, досліджених та оцінених судами доказів обставини щодо переліку та обсягу наданих Позивачем Відповідачу за Договорами послуг та поставленого товару, а також щодо суми здійсненої Відповідачем Позивачу оплати за такі послуги та товар (пункти 4.3, 4.6- 4.26), Суд, з урахуванням здійсненої і місцевим судом і апеляційним судом оцінки окремих доказів (первинних та розрахункових документів) погоджується з висновками судів про наявність підстав для часткового задоволення вимог Позивача у спірних правовідносинах, з урахуванням висновку апеляційного суду щодо розміру вимоги, що підлягає задоволенню та відповідно суми заборгованості, що підлягає стягненню з Відповідача.      
6.5.          Дійшовши цього висновку, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункт 5.1), зокрема і в тій частині, в якій скаржник вказує на неправильну оцінку судами попередніх інстанцій доказів у справі, а саме без дослідження реальності здійснення господарських операцій, щодо встановлення обставин на підставі недопустимих доказів та щодо недоліків окремих доказів у справі, оскільки скаржник не спростував факт надання Позивачем на підтвердження своїх вимог первинних документів (щодо наданих послуг та поставки товару Відповідачу саме за Договорами), які за правилами статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є підтвердженням відповідних господарських операцій. 
Заперечення ж скаржником окремих наданих у справі доказів зводиться до необхідності здійснення касаційним судом їх переоцінки, що суперечить встановленим статтею 300 ГПК України межам розгляду справі касаційним судом, згідно з якими суд касаційної інстанції не має права, зокрема, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга цієї статті ГПК України). 
6.6.          Аргументи про неможливість встановити строки виконання зобов`язань через ненадання сторонами на вимогу судів Договорів, на підставі яких заявлені позовні вимоги (пункт 5.1) є неналежними, оскільки у складі позовних вимог заявлені лише суми основної заборгованості за фактично надані послуги та поставлений товар (пункти 1.2- 1.5). Однак не заявлені вимоги про покладення на Відповідача фінансової відповідальності за невиконання або прострочення зобов`язань з оплати таких послуг та товару, у зв`язку з якими б дослідженню підлягали відповідні умови Договору щодо строків виконання обов`язків сторонами та погодженої сторонами відповідальності за порушення цих строків (статті 610, 611 ЦК України  тощо).
Суд же, задовольняючи частково вимогу щодо стягнення заявленої заборгованості з Відповідача, виходив лише з підтвердженого первинними документами факту, розміру та складу наданих послуг та поставленого товару за Договорами з урахуванням здійсненної Відповідачем часткової оплати за ними (пункти 4.6- 4.26).   
6.7.          Суд відхиляє також аргументи скаржника (пункт 5.1) про неправомірність висновків судів про укладення сторонами договорів у спрощений спосіб, оскільки ці аргументи спростовуються:
-           зазначенням як в первинних документах, так і в розрахункових реквізитів Договорів, на підставі яких надавалися послуги, поставлявся товар та за які здійснювались розрахунки; 
-          а також змістом оскаржуваної постанови апеляційного суду, в якій апеляційний суд, змінив висновки місцевого суду на висновки про фактичне визнання сторонами факту виникнення між ними правовідносин саме за Договорами попри ненадання їх суду у справі.
При цьому Суд враховує, що апеляційний суд послався:
(1) на аргументи сторін про визнання ними факту виникнення правовідносин за Договорами та їх виконання (пункти 4.1, 4.5, 4.6, 4.8, 4.12, 4.20), який   (факт) у зв`язку з цим за правилами частини першої статті 75 ГПК України не підлягає доказуванню;
(2) на виконання Договорів (Позивач) та на здійснення Відповідачем розрахунків саме на підставі тих договорів, за якими заявлені вимоги про стягнення заборгованості у спірних правовідносинах (Відповідач) (пункти 4.6- 4.26). 
6.8.          Крім цього Суд відхиляє аргументи скаржника (пункт 5.2) про незаконність відмови Відповідачу апеляційним судом у вимогах про закриття провадження у цій справі з посиланням скаржника на заперечення Позивачем у відкритому кримінальному провадженні дійсності виникнення спірних правовідносин через підроблення посадовою особою Позивача документів, на підставі яких між сторонами були здійснені поставки товару чи надані послуги, у зв`язку з чим Суд зазначає про таке.
6.9.          Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Щодо визначення предмета спору Суд наголошує на відмінностях між категоріями "предмет спору" та "предмет позову" (позовна вимога). 
У частині 1 та пункті 4 частини третьої статті 162 ГПК передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.
Тож предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, з якою особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів та стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, що опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів (висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від    15.06.2021 у справі № 904/5726/19).
Предметом же спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт тощо, з приводу якого виник правовий конфлікт (спір) між позивачем і відповідачем.
Подібна права позиція щодо визначення предмету спору викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №    916/542/18, від    01.08.2019 у справі № 916/1743/18, від 14.09.2021 у справі № 909/243/18, від 29.01.2025 у справі № 127/17760/23 (провадження № 61-12756св24) тощо.
6.10.          У застосуванні приписів пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.
У цих висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованої в пунктах 4.14- 4.16 постанови від    26.06.2019 у справі № 13/51-04 (Провадження № 12-67гс19).
6.11.           Водночас апеляційний суд, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, не встановив обставин припинення існування заявленого Позивачем предмета спору (боргу Відповідача) на задоволену судом суму вимог в процесі розгляду цієї справи, зокрема внаслідок сплати Відповідачем такого боргу. 
А у судів попередніх інстанцій у цій справі, за відсутності обвинувального вироку, що набрав законної сили, у кримінальному провадженні (на яке послався скаржник), відсутні підстави, за правилами частини шостої статті 75 ГПК України, не враховувати надані в обґрунтування та на підтвердження позовних вимог документи, на підставі яких між сторонами у спірних правовідносинах були здійснені поставки товару чи надані послуги.
А тому, ствердження директора Позивача у кримінальному провадженні про підроблення посадовою особою Позивача відповідних документів між тим   не забороняє Позивачу, до набрання законної сили відповідним вироком, посилатися на ті самі документи як на докази в обґрунтування та на підтвердження здійснених Позивачем у спірних правовідносин з Відповідачем поставок товару, надання послуг тощо.
Поряд з цим, Суд зауважує, що наведені аргументи скаржника про відсутність предмета спору суперечать його ж ствердженням і в ході здійснення провадження у цій справі в судах попередніх інстанцій, і під час здійснення касаційного провадження щодо розрахунків Відповідача за тими поставками товару, виконаними роботами, наданими послугами, в обґрунтування та на підтвердження яких Позивач у спірних правовідносинах надав у цій справі відповідні первинні документи.
Дійшовши зазначених висновків, відсутні підстави для формулювання Судом тих висновків щодо застосування положень статті 231 ГПК України, про які зазначив скаржник (пункт 5.2). 
6.12.           У зв`язку із викладеним доводи скаржника щодо неправомірності часткового задоволення судами попередніх інстанцій позовних вимог (з урахуванням уточнення апеляційним судом оскаржуваною постановою суми та підстав стягнення з Відповідача заборгованості у спірних правовідносинах) не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.
Отже висновки судів в оскаржуваних рішеннях про часткове задоволення позову та в ухвалі апеляційного суду про відмову у закритті провадження у цій справі (з підстав відсутності предмета спору) зроблені відповідно до норм законодавства та відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи, а заявлені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК    України, не знайшли свого підтвердження. Тож, з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України, а також враховуючи, що апеляційний суд, частково скасувавши оскаржуване рішення місцевого суду, уточнив оскаржуваною постановою суму та підстави стягнення з Відповідача заборгованості, підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані оскаржувані постанова та ухвала апеляційного суду. 
6.13.           Дійшовши висновку залишення без задоволення касаційної скарги Відповідача та без змін оскаржуваних судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання ним касаційної скарги відповідно до статті 129 ГПК    України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Фермерського господарства "Павленко Т.М." залишити без задоволення.
2.          Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 та ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі    №    902/25/24 (902/689/24) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                            О. В. Васьковський
Судді                                                                                К. М.    Огороднік
                                                                                          В. Я. Погребняк