УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2026 року
м. Київ 
справа № 175/2386/22
провадження № 51-4193 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 рокута ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року, 
встановив:
Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вирокомДніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Із касаційного провадження слідує, що засуджений звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2025 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху, оскільки її було подано із недотриманням вимог ст. 427 КПК України, та надано йому п'ятнадцятиденний строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 
В подальшому після отримання копії ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху 23 грудня 2025 року засуджений ОСОБА_4 надіслав лише заяву, у якій просив поновити йому строк касаційного розгляду, без виправленої касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2026 року, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, оскільки засудженим  ОСОБА_4 не були виконані вимоги попередньої ухвали у наданий йому п'ятнадцятиденний строк, йогокасаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року,з усіма доданими до неї матеріалами, повернуто.
30 січня 2026 року від засудженого ОСОБА_4 вдруге надійшла касаційна скарга з доповненнями, датована 15 січня 2026 року, у якій він не погоджується із вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 рокута ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року щодо нього. 
Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.
Як убачається з касаційного провадження, засуджений звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, датованою 15 січня 2026 року. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена 10 вересня 2025 року. Згідно розписки, яка міститься в підсистемі «Електронний суд», засуджений отримав її копію 01 жовтня 2025 року. 
Тому останнім днем звернення до суду касаційної інстанції для засудженого зі скаргою є 02 січня 2026 року.
Таким чином, засуджений подав касаційну скаргу поза межами строку касаційного оскарження судових рішень. 
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Оскільки касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження судового рішення, заява про поновлення такого строку відсутня, а тому касаційна скарга засудженого підлягає поверненню особі, яка її подала.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 рокута ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3