УХВАЛА

17 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 602/1139/24
провадження № 61-12148ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Вальчук Мирослава Миколаївна, на постанову Тернопільського апеляційного 
суду від 26 серпня 2025 року та додаткову постанову Тернопільського апеляційного суду від 1 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
25 вересня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вальчук М. М., засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року, повний текст якої складено 1 вересня 2025 року, та додаткову постанову Тернопільського апеляційного суду від 1 вересня 2025 року, повний текст якої складено 1 вересня 2025 року.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої 
статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Такий висновок щодо застосування аналогічних норм Господарського процесуального кодексу України викладений у постанові Верховного Суду 
від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.
Касаційний суд звертає увагу заявника, що касаційна скарга має містити посилання на одну з підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України у взаємозв`язку із обґрунтуванням неправильного застосування судом норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права.
Подана касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений 
підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте дана справа не відноситься до зазначених категорій справ.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду: виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, в якій зазначити пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав); надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Вальчук Мирослава Миколаївна, на постанову Тернопільського апеляційного суду 
від 26 серпня 2025 року та додаткову постанову Тернопільського апеляційного суду від 1 вересня 2025 року залишити без руху.
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги.
У разі невиконання у встановлений судом строк вимоги цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя  С. О. Карпенко