ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року
м. Київ
справа № 621/3829/21
провадження № 61-1206св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Балаклійська міська рада Харківської області, ОСОБА_2 ,
треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Відділ з питань державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 червня 2023 року, додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2023 року в складі судді Бібіка О. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року в складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлака І. В., Мальованого Ю. М. та касаційну скаргу  ОСОБА_2 на  рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебувала справа № 610/2261/15-ц за позовом прокурора Балаклійського району Харківської області в інтересах держави в особі Служби автомобільних доріг у Харківській області до Балаклійської міської ради Харківської області та ОСОБА_2 , треті особи: Відділ Держземагенства у Балаклійському районі Харківської області та Реєстраційна служба Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та зобов`язання вчинити певні дії.
У лютому 2017 року ОСОБА_1 як третя особа пред`явила позов до Балаклійської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 , треті особи: Відділ Держгеокадастру у Балаклійському районі Харківської області, Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 , про визнання незаконним і скасування рішення міської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року провадження у справі № 610/2261/15-ц за позовними вимогами прокурора Балаклійського району Харківської області закрито у зв`язку із відмовою від позову, а позовні вимоги ОСОБА_1 виділено в окреме провадження, якому надалі присвоєно № 621/3829/21.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що вона є власником земельної ділянки та житлового будинку на АДРЕСА_1 .
25 вересня 2014 року їй стало відомо, що Балаклійська міська рада рішенням від 31 січня 2014 року № 12-VI надала в приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку на АДРЕСА_1 площею 0,0987 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6320210100:00:028:0055. 
Вказане рішення є незаконним і порушує її право вільного та необмеженого доступу до належних їй земельної ділянки та житлового будинку.
Вулиця Балтійська в місті Балаклії є автомобільною дорогою, що належить до комунальної власності. Під час прийняття рішення Балаклійська міська рада не змінювала цільового призначення частини цієї вулиці в порядку, визначеному статтею 20 ЗК України.
На переданій у власність ОСОБА_2 земельній ділянці розташована частина АДРЕСА_1 , через яку вона та третя особа ОСОБА_3 мають доступ до своїх житлових будинків.
При цьому оскаржуваним рішенням Балаклійська міська рада зобов`язала ОСОБА_2 забезпечити безперешкодний доступ (прохід-проїзд) до річки Ляхівка та сусідніх будинковолодінь до облаштування під`їзного шляху до вказаних об`єктів. Дозволила ОСОБА_2 приступити до освоєння земельної ділянки та початку будівельних робіт тільки після виконання об`їзного шляху на вулиці Балтійській до річки Ляхівка.
Однак, після оформлення права власності ОСОБА_2 повністю загородила земельну ділянку блоками та парканом.
Такі дії ОСОБА_2 призвели до повного перекриття частини АДРЕСА_1 і закриття їй вільного доступу до будинку, а іншим громадянам закриття безперешкодного доступу до пляжу на річці Ляхівка.
Посилаючись на викладене, просила: визнати незаконним та скасувати рішення LX сесії VI скликання Балаклійської міської ради від 31 січня 2014 року № 12-VI «Про надання ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки в   АДРЕСА_1 »; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6320210100:00:028:0055, розташованої на АДРЕСА_1 ; та скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на цю земельну ділянку.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01 червня 2023 рокув позові відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за послуги щодо нанесення межі міста Балаклії на раніше зроблену топографо-геодезичну зйомку фактичних меж земельної ділянки (кадастровий номер 6320210100:00:028:0055) на АДРЕСА_1 , згідно з актом приймання-передачі наданих послуг за договором № З-38/202-5/19 від 20 травня 2019 року в розмірі 400,00 грн; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 5 406,90 грн; та судові витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи № 523/11718-11719 від 27 травня 2021 року в розмірі 15 015,00 грн.
Додатковим рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 5 883,00 грн, які складаються з: витрат за проведення топографо-геодезичної зйомки фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_2 у розмірі 4 000,00 грн; витрат за здійснення нанесення межі міста Балаклії на раніше розроблену топографо-геодезичну зйомку фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_2 у розмірі 400,00 грн; витрат, пов`язаних із виготовленням фрагменту «Схеми ЕПЗТ» та фрагменту «Схеми ФВТІТІ» в районі будинків 54,55 на АДРЕСА_1 відповідно до договору з ТОВ «Земінформ» № 3-38/202-5/19 від 20 травня 2019 року в розмірі 840,00 грн; витрат за послуги копіювання матеріалів справи № 610/2261/15 для долучення до справи № 621/3829/21 у розмірі 535,00 грн, які виконані ФОП ОСОБА_4 .
Суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем порушення законодавства при передачі відповідачу в приватну власність земельної ділянки та відсутності порушеного права позивача.
Між сторонами відсутній предмет спору, що встановлено ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року про закриття провадження у справі за позовом прокурора, який також оскаржував рішення LX сесії VI скликання Балаклійської міської ради від 31 січня 2014 року № 12-VI, і ця обставина не підлягає доказуванню під час розгляду цієї справи.
Оскільки під час розгляду справи відповідач понесла судові витрати, такі витрати у зв`язку з відмовою в позові покладаються на позивача.
Постановою Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 червня 2023 року та додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2023 року залишені без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відмову в позові обґрунтований. Розподіл судових витрат здійснений судом правильно.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг
У січні 2024 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України),просить скасувати рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 червня 2023 року, додаткове рішення цього ж суду від 12 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від13 грудня 2023 року й ухвалити нове рішення про задоволення її позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не дослідили зібрані в справі докази, встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Зокрема, суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, які підтверджують, що передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка розташована на вулиці Балтійській. Безпідставно відхилив висновок експерта від 14 листопада 2016 року, який складений з дотриманням вимог закону.
Не врахував, що ухвала Зміївського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року про закриття провадження у справі за позовом прокурора постановлена у зв`язку із його відмовою від позову, а не у зв`язку із відсутністю предмета спору, і така ухвала не має преюдиційного факту в цій справі та жодним чином не може впливати на її позов.
Не проаналізував обґрунтованості здійснених відповідачем витрат, відсутності необхідності та доцільності їх понесення. Двічі стягнув з неї витрати за здійснення нанесення межі міста Балаклії на раніше розроблену топографо-геодезичну зйомку фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_2 у розмірі 4 00,00 грн, що є необґрунтованим.
Водночас суд апеляційної інстанції на наведені порушення уваги не звернув, не навів жодного мотиву відхилення доводів її апеляційної скарги.
У лютому 2024 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_6 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України),просить скасувати рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від13 грудня 2023 року в частині розподілу судових витрат і справу в цій частині направити на новий розгляд до апеляційного суду.
Як на підставу касаційного оскарження посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 липня 2019 року в справі № 922/592/17, від 20 травня 2020 року в справі № 1340/3510/18, від 30 листопада 2020 року в справі № Н/806/1943/18; підстави, передбачені частиною третьою статті 411 ЦПК України.
На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що загальна сума відшкодування, яку суд першої інстанції стягнув на її користь, становить 26 596,90 грн. Проте фактична сума витрат, які вона понесла за весь час розгляду обох справ у суді в період з 30 липня 2015 року до 01 червня 2023 року, становить 42 342,31 грн. Докази понесення цих витрат містяться в матеріалах справи, тому висновок суду першої інстанції про відмову в їх стягненні є необґрунтованим та несправедливим.
Водночас суд апеляційної інстанції на це уваги не звернув, жодної оцінки доводам її апеляційної скарги не надав.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалами Верховного Суду від 27 лютого 2024 року відкрито касаційні провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
19 березня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Балаклійська міська рада та ОСОБА_2 через представника ОСОБА_6 подалидо Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу позивача, у яких просять залишити її без задоволення. Відзиви надіслані з пропуском установленого судом в ухвалі про відкриття касаційного провадження строку. Зважаючи на положення частини другої статті 127 ЦПК України, Верховний Суд вважає за можливе продовжити відповідачам строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга  ОСОБА_1  підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга  ОСОБА_2 - залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки та житлового будинку на АДРЕСА_1 .
Рішенням Балаклійської міської ради від 20 липня 2007 року № 397-V було надано дозвіл ОСОБА_2 замовити у відповідній землевпорядній організації проект відведення земельної ділянки в межах міста Балаклії на вулиці Балтійській для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
У 2013 році ТОВ «Підприємство «Астра» виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 .
Рішенням LX сесії Балаклійської міської ради VI скликання від 31 січня 2014 року № 12- VI затверджено вказаний проект землеустрою та надано із земель комунальної власності територіальної громади міста Балаклії в приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку на АДРЕСА_1 площею 0,0987 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6320210100:00:028:0055.
Відповідно до клопотання Служби автомобільних доріг у Харківській області № 1753/09 від 25 серпня 2015 року, вулиця Балтійська є автомобільною дорогою, що розташована в межах міста Балаклії, на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади і є нерухомим майном комунальної власності.
Висновком Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3451/52-16 від 14 листопада 2016 року, складеним на виконання ухвали суду від 13 червня 2016 року, встановлено, що має місце фактичний перетин (накладання) земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , розташованої на АДРЕСА_1 , площею 0,0982 га, кадастровий номер 6320210100:00:028:0055, з АДРЕСА_1 . Власники сусідніх домоволодінь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мають можливості без перешкод потрапити до своїх домоволоіднь та земельних ділянок за умови залишення у приватній власності ОСОБА_2 зазначеної земельної ділянки.
Відповідно до висновку Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 523/11718-11710 від 27 травня 2021 року, складеного на виконання ухвали суду від 27 травня 2021 року, вулиця Балтійська в місті Балаклії не перетинає земельну ділянку ОСОБА_2 . Під`їзд і підхід до земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 можливий по наявній накатаній дорозі вздовж річки Ляхівка (землі прибережно-захисної смуги).
Згідно з листом Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації від 11 жовтня 2016 року № 01-02/2102-2/1985, в архіві наявний генеральний план міста Балаклії, розроблений інститутом «Укрміськбудпроект» у 1990 році, актуалізований рішенням XLVII сесії Балаклійської міської ради VI скликання від 21 березня 2013 року № 59-VI і рекомендований для використання в роботі до розроблення внесення змін до генерального плану міста Балаклії та плану зонування.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 12 ЗК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу належить до компетенції органів місцевого самоврядування.
До житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови (статті 38, 39 ЗК України).
Статтею 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Відповідно до статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. 
У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. 
До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
Згідно зі статтею 90 ЗК Українипорушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що оскаржуваним рішенням міської ради передано в приватну власність ОСОБА_2 частину АДРЕСА_1 , внаслідок чого вона позбавлена доступу до своєї земельної ділянки та будинку.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як на підтвердження своїх вимог  ОСОБА_1 посилалась, зокрема на висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3451/52-16 від 14 листопада 2016 року, яким підтверджений факт перетину спірної земельної ділянки з АДРЕСА_1 .
Суд першої інстанції, перевіривши цей висновок, встановив, що він не відповідає вимогам закону, оскільки експертизу було проведено без результатів виконання топографо-геодезичних робіт спірної земельної ділянки та прилеглих до неї земельних ділянок, тому не взяв його до уваги.
Інших належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт передачі ОСОБА_2 частини вулиці Балтійської, позивач суду не надала.
Крім того, такі посилання позивача спростовані наявними в матеріалах справи планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки, виконаними ТОВ «Земінформ», а також висновком Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 523/11718-11710 від 27 травня 2021 року, які визнані судом належними доказами. Верховний Суд у силу положень статті 400 ЦПК України не вправі надати іншу оцінку цим доказам.
Таким чином, установивши, що позивач не довела обставин, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у позові й доводи касаційної скарги ОСОБА_1 цього не спростовують.
Разом з тим колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на відсутність предмета спору між сторонами, оскільки ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року про закриття провадження у справі № 610/2261/15-ц, на яку посилався суд, така обставина не встановлювалася. Проте наведене не вплинуло на правильність висновків судів про відмову в позові через його недоведеність, тому не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Установлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 понесла витрати, які просила стягнути з позивача, а саме:
15 015,00 грн за проведення судової земельно-технічної експертизи, що підтверджується відповідною квитанцією від 19 липня 2018 року;
4 000,00 грн за проведення топографо-геодезичної зйомки фактичних меж земельної ділянки, про що свідчить договір від 25 липня 2018 року, укладений з ТОВ «Земінформ» та акт приймання-передачі виконаних робіт за цим договором;
400,00 грн за здійснення нанесення межі міста Балаклія на раніше розроблену топографо-геодезичну зйомку фактичних меж земельної ділянки згідно з актом приймання-передачі наданих послуг за договором № З-38/202-5/19 від 20 травня 2019 року;
840,00 грн за виготовлення фрагменту «Схеми ЕПЗТ» та фрагменту «Схеми ФВТІТІ» в районі будинків АДРЕСА_2 відповідно до договору із ТОВ «Земінформ» № 3-38/202-5/19 від 20 травня 2019 року; 
535,00 грн за копіювання матеріалів справи № 610/2261/15 для долучення до справи № 621/3829/21, які виконані фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 , що підтверджується видатковою накладною від 01 березня 2023 року.
49,00 грн за оплату поштових послуг, про що свідчать квитанції від 05 грудня 2021 року та від 05 жовтня 2022 року.
Оскільки в позові ОСОБА_1 відмовлено, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано поклав на позивача обов`язок з відшкодування відповідачу зазначених вище витрат у загальній сумі 20 839,00 грн, які понесені нею у зв`язку з розглядом цієї справи та підтверджені належними доказами.
Водночас висновок судів щодо наявності підстав для стягнення з позивача понесених представником ОСОБА_2 витрат на транспортні послуги в сумі 4 822,80 грн є помилковим, оскільки розмір таких витрат та їх необхідність не доведені належними і допустимими доказами, про що зазначала й позивач у своїх запереченнях на заяви про розподіл судових витрат, однак суди на це уваги не звернули.
Окрім цього додатковим рішенням суду першої інстанції на позивача повторно покладено обов`язок з відшкодування відповідачу 400,00 грн за здійснення нанесення межі міста Балаклія на топографо-геодезичну зйомку фактичних меж земельної ділянки та 535,00 грн за копіювання матеріалів справи, які вже стягнуті рішенням суду, що є недопустимим.
З огляду на викладене, судові рішення в частині розподілу судових витрат підлягають зміні шляхом зменшення стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, із 26 704,90 грн (20 821,90 грн+5 883,00 грн) до 20 839,00 грн.
Інших витрат, понесених відповідачем і пов`язаних із розглядом цієї справи, суди не встановили і в заяві про ухвалення додаткового рішення від 05 червня 2023 року ОСОБА_2 на такі обставини не посилалась, тому доводи її касаційної скарги про понесення нею судових витрат у більшому розмірі, ніж установили суди, на увагу не заслуговують.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції, додаткового рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції в частині стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, шляхом зменшення їх розміру із 26 704,90 грн до 20 839,00 грн, а в іншій частині - залишення без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 червня 2023 року, додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року змінити в частині розподілу судових витрат, зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із розглядом справи, із 26 704,90 грн до 20 839,00 грн.
В іншій частині рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 червня 2023 року, додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов