УХВАЛА
09 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 759/5489/23
провадження № 51-5310 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року,
встановив: 
У поданій скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для їх скасування або зміни і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Оскаржуючи законність судових рішень засуджений вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, стверджує про неналежну оцінку доказів здійснену судом, що, з огляду на положення ст. 433 КПК, не може бути предметом перевірки судом касаційної інстанції. 
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Підстави для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції визначені в ст. 438 КПК, обґрунтовуючи наявність яких слід виходити із положень ч. 2 цієї статті, а також статей 412-414 КПК. При цьому, посилаючись на необхідність скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, засудженому слід обґрунтувати таке прохання в описовій частині скарги, з урахуванням положень ст. 415 КПК. 
Стверджуючи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність засуджений ОСОБА_4 не обґрунтовує таких порушень судом першої інстанції, з урахуванням положень ст. 413 КПК.
Крім того, заперечуючи законність ухвали апеляційного суду, засуджений не зазначає, яких саме порушень припустився суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду, з огляду на положення статей 94, 370, 404, 405, 412, 413, 419 КПК, не вказує та не конкретизує, які доводи його апеляційної скарги залишились поза увагою цього суду, висловлюючи незгоду із мотивами прийнятого рішення. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити касаційну скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
Щодо клопотання засудженого ОСОБА_4 про зупинення виконання вироку Святошинського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року в частині стягнення з нього на користь потерпілого моральної шкоди та витрат на залучення експерта, то зазначене питання відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК, може бути вирішено лише після відкриття касаційного провадження.
На усунення недоліків, засудженому слід подати нову касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3