УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року
м. Київ
справа № 991/12323/25
провадження № 51-2 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 грудня 2025 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 25 грудня 2025 року,
встановив:
Як убачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.
ОСОБА_4 , не погоджуючись із вищевказаною ухвалою слідчого судді, звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 25 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вищевказану ухвалу слідчого судді.
ОСОБА_4  звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вказаних судових рішень.
У касаційній скарзі ОСОБА_4  просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду як незаконні через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому посилається на те, що її заява про відвід слідчого по суті не розглядалася, тому на підставі ч. 6 ст. 304 КПК України вказана ухвала слідчого судді підлягає апеляційному оскарженню. Водночас суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду не дослідив матеріали за її апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 грудня 2025 року та необгрунтовано відмовив у відкритті провадження на вказану ухвалу, чим обмежив її право на доступ до правосуддя.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Так, ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 грудня 2025 року не є судовим рішенням, яке відповідно ст. 424 КПК України може бути оскаржене в касаційному порядку, у зв`язку із чим в цій частині доводів касаційної скарги слід відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Щодо оскарження ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 25 грудня 2025 року про відмову у відкритті провадження, то вказане судове рішення є предметом касаційного перегляду, проте в цій частині доводів касаційної скарги необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України з наступних підстав.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Як убачається з оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_4  звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні її заяви про відвід слідчого.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, визначено в частинах 1, 2 КПК України.
За змістом ч. 3 ст. 309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Згідно ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.
Таким чином, з огляду на вищевказане, оскарження вищезазначеної ухвали слідчого судді в апеляційному порядку чинним КПК України не передбачено.
Встановлення законодавцем обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного, перевіряючи апеляційну скаргу  ОСОБА_4  на відповідність вимогам ч. 4 ст. 399 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою, з чим погоджується і колегія суддів.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відмова суду апеляційної інстанції у відкритті провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення слідчого судді, оскарження якого законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, та, з огляду на положення, передбачені ч. 6 ст. 9 КПК України, не свідчить про порушення загальних засад кримінального провадження, скільки постановлена слідчим суддею ухвала передбачена положеннями чинного КПК України як рішення слідчого судді за результатами розгляду заяви в порядку ст. 81 КПК України.
Інші доводи касаційної скарги  ОСОБА_4  не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанцій норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення. 
Отже, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_4 на вищевказану ухвалу слідчого судді, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, твердження  ОСОБА_4 щодо істотного порушення суддею Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду вимог кримінального процесуального закону, а саме, безпідставної відмови у відкритті провадження за її апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді, не заслуговують на увагу.
Враховуючи викладене та керуючись пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 грудня 2025 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 25 грудня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1   ОСОБА_2 ОСОБА_3