УХВАЛА
про залишення скарги без руху
26 січня 2026 року
м. Київ
справа № 754/1749/24
провадження № 51-229 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд)у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
перевіривши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 листопада 2026 року,
установив:
Деснянський районний суд м. Києва вироком від 17 липня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудив за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст.75 КК ОСОБА_4 звільнив від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та поклав на них відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК. 
Київський апеляційний суд ухвалою від 06 листопада 2025 року відмовив у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року залишив без змін.
У поданій касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 листопада 2026 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ухвалити у справі № 754/1749/24 новий вирок, яким ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, та виправдати з підстав недоведення того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, закрити кримінальне провадження. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику строку для усунення недоліків на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Так, відповідно до ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Проте зазначені вище вимоги касаційної скарги не узгоджуються з положеннями статті 436 КПК.
Крім того, у касаційній скарзі мають бути зазначені обґрунтування вимог до суду касаційної інстанції з урахуванням підстав для скасування або зміни судових рішень, передбачених у ст. 438 КПК.
Однак наведених вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Захисник, убачаючи можливість закриття кримінального провадження, у тому числі з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не звернула уваги на те, що касаційний суд не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу і має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.
Проте у касаційній скарзі захисник фактично просить надати доказам іншу оцінку, ніж ту, яку їм надали суди першої та апеляційної інстанцій, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що, з огляду на положення, передбачені ст. 438 КПК, не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
З огляду на зазначене колегія суддів вважає за необхідне встановити захиснику ОСОБА_5 строк для усунення недоліків у п`ятнадцять днів з моменту отримання ним ухвали про залишення поданої касаційної скарги без руху.
При повторному зверненні до суду захисником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку. 
На підставі наведеного, керуючись ст. 427, ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 листопада 2026 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3