ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року
м. Київ
справа № 466/7669/23 
провадження № 51-1070км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 , 
у режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року, постановлену у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 220221400000000189 від 25 серпня 2023 рокустосовно 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южносахалінськ РФ, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09 серпня 2022 року за частиною 1 статті 436-1 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна, на підставі статті 75 КК звільненого від відбуванням призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 110, частиною 1 статті 161, статті 436, частиною 2 статті 436-1, частиною 2 статті 436-2 та частиною 3 статті 436-2 КК. 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини 
За вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 110, частиною 1 статті 161, статтею 436, частиною 2 статті 436-1, частиною 2 статті 436-2, частиною 3 статті 436-2 КК, та призначено покарання:
за частиною 2 статті 110 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;
за частиною 1 статті 161 КК - у виді позбавлення волі на строк 1рік з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади на 3 роки;
за статтею 436 КК - у виді позбавлення волі на строк 1рік;
за частиною 2 статті 436-1 КК- у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;
за частиною 2 статті 436-2 КК -у виді позбавлення волі на строк 1 рік без конфіскації майна;
за частиною 3 статті 436-2 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі статті 70 КК шляхом частково складання покарань призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади на 3 роки.
Ухвалено вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09 серпня 2022 року, яким ОСОБА_7 засуджений за частиною 1 статті 436-1 КК, виконувати окремо.
Вирішені питання забезпечення кримінального провадження, строку відбування покарання, речових доказів та процесуальних витрат. 
За обставин детально викладених у вироку, ОСОБА_7 24 лютого 2022 року, перебуваючи у місці свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із використанням облікового запису « ОСОБА_9 » соціально-орієнтованої мережі «Однокласники», який є загальнодоступним для будь-якого користувача вказаної соціальної мережі, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням персональний комп`ютер (смартфон), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи із прямим умислом та керуючись ідеологічними мотивами, розповсюдив за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_2 креолізований текст, опис та зміст якого викладений у вироку, із публічними закликами до вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території України, поєднаними з розпалюванням національної ворожнечі.
Того ж дня, ОСОБА_7 , будучи зареєстрованим у соціально-орієнтованій мережі «Однокласники», перебуваючи у місці свого постійного проживання, із використанням публічного облікового запису « ОСОБА_9 » (електронна адреса  ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який є загальнодоступним для будь-якого користувача вказаної соціальної мережі, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням персональний комп`ютер (смартфон), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи із прямим умислом та керуючись ідеологічними мотивами, здійснив поширення публікації у вигляді креолізованого тексту на російській мові за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також текстової публікації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , опис та зміст яких викладений у вироку, де містилися висловлювання, спрямовані на розпалювання національної ворожнечі.
Також, 30 квітня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи у місці свого постійного проживання, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням персональний комп`ютер (смартфон), із використанням облікового запису « ОСОБА_10 - НОМЕР_1 » соціально-орієнтованої мережі «Однокласники», поширив відеоматеріал з назвою «коментарі до поточних подій від ІНФОРМАЦІЯ_5 » (переклад з рос.) тривалістю 12 хв 52 с, та гіпер-посилання на першоджерело зазначеного відеоматеріалу на відеохостингу YouTube: ІНФОРМАЦІЯ_6 , на якому відображено інтерв`ю російського журналіста та колишнього посадовця адміністрації президента РФ ОСОБА_11 , висловлювання якого містять заклики до агресивної війни, чим повторно здійснив розповсюдження матеріалів із публічними закликами до агресивної війни.
Окрім цього, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуваючи у місці свого постійного проживання, із використанням облікового запису « ОСОБА_10 - НОМЕР_1 » соціально-орієнтованої мережі «Однокласники», використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням персональний комп`ютер (смартфон), повторно здійснив поширення символіки комуністичного тоталітарного режиму, опис яких міститься у вироку.
Також, ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 , будучи зареєстрованим у соціально-орієнтованій мережі «Однокласники», із використанням облікового запису « ОСОБА_10 - НОМЕР_1 » (електронна адреса сторінки  ІНФОРМАЦІЯ_9 ), перебуваючи у місці свого постійного проживання, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням персональний комп`ютер (смартфон), поширив шляхом надання команди «рос: считает классным», текстову публікацію невстановленого досудовим розслідуванням користувача облікового запису « ОСОБА_12 », у якій міститься заперечення збройної агресії РФ проти України, та військових злочинів військовослужбовців збройних сил РФ шляхом перекладання вини на громадян України.
Окрім цього, ОСОБА_7 , перебуваючи у місці свого постійного проживання, із використанням облікового запису « ОСОБА_10 - НОМЕР_1 » соціально-орієнтованої мережі «Однокласники», використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням персональний комп`ютер (смартфон), здійснив повторне поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань РФ, а саме:
- 09 квітня 2022 року - відеоматеріал з назвою «коментарі до поточних подій від 9 квітня 2022 року» (переклад з рос.), тривалістю 13 хв 46 с, та гіперпосилання на першоджерело зазначеного відеоматеріалу на відеохостингу YouTube:  ІНФОРМАЦІЯ_10 ). У той же день ОСОБА_7 , поширив зазначений відеоматеріал на тому ж відеохостинзі і з використанням публічного облікового запису « ОСОБА_9 » (електронна адреса  ІНФОРМАЦІЯ_3 );
- 30 квітня 2022 року - відеоматеріал з назвою «коментарі до поточних подій від ІНФОРМАЦІЯ_5 » (переклад з рос.), тривалістю 12 хв 52 с, та гіперпосилання на першоджерело зазначеного відеоматеріалу на відеохостингу YouTube: ІНФОРМАЦІЯ_6 . У той же день ОСОБА_7 , поширив зазначений відеоматеріал на тому ж відеохостинзі і з використанням публічного облікового запису « ОСОБА_9 » (електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_3 );
- ІНФОРМАЦІЯ_7 - шляхом надання команди « ІНФОРМАЦІЯ_11 », текстову публікацію невстановленого досудовим розслідуванням користувача облікового запису « ОСОБА_12 », у якій міститься визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, зокрема ракетних ударів по залізничній інфраструктурі України;
- того ж дня - шляхом надання команди «рос: считает классным», текстову публікацію невстановленого досудовим розслідуванням користувача облікового запису « ОСОБА_12 », у якій міститься виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом зображення, як визвольної війни;
- 09 травня 2022 року - відеоматеріал з назвою «коментарі до поточних подій від 9 травня 2022 року» (переклад з рос.) тривалістю 13 хв 15 с, та гіпер-посилання на першоджерело зазначеного відеоматеріалу на відеохостингу YouTube:  ІНФОРМАЦІЯ_12 , який містить виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом окреслення кінцевої мети та вигоди для населення РФ. У той же день ОСОБА_7 , поширив зазначений відеоматеріал на тому ж відеохостинзі і з використанням публічного облікового запису « ОСОБА_9 » (електронна адреса  ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року вирокШевченківського районного суду м. Львова 05 серпня 2024 року залишено без змін.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, і узагальнені доводи осіб, які її подали
У касаційній скарзі засуджений та захисник просять скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначають, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Так, без належної уваги апеляційного суду залишились наступні доводи апеляційної скарги: 
- на стадії досудового розслідування було порушено право обвинуваченого на захист, що стало наслідком незабезпечення ОСОБА_7 можливістю користуватися послугами перекладача та ознайомлення з процесуальними документами у перекладі на мову, якою він володіє;
- у зв`язку з тим, що процесуальні документи, надані для ознайомлення у порядку статті 290 КПК, не були перекладені на мову, якою володіє на той час підозрюваний, слід вважати, що матеріали досудового розслідування не були відкриті ОСОБА_7 , що, відповідно, тягне за собою визнання доказів недопустимими;
- мережа «Однокласники» діє виключно на території РФ, проте інформація з цієї мережі не отримувалась в порядку виконання доручення про надання міжнародної правової допомоги;
- огляд мережі, яка не знаходиться у загальному доступі, здійснювався за допомогою спеціальних програм, а не у порядку, встановленому КПК, отже протоколи огляду від 01 лютого 2023 року, 13 липня 2023 року та 19 червня 2022 року є недопустимими, так само як і висновок експерта за результатами судово-лінгвістичної семантико-текстологічної експертизи, об`єктом якої дані, отримані під час оглядів;
- огляд від 08 серпня 2022 року здійснювався за участю спеціаліста ОСОБА_13 , проте у матеріалах провадження відсутня постанова про його залучення; 
-  протокол огляду від 04 травня 2022 року та висновок експерта від 28 квітня 2023 року досліджувалися і покладені в основу обвинувального вироку у справі № 466/5653/22, по якій ОСОБА_7 був притягнутий до кримінальної відповідальності Шевченківським районним судом м. Львова;
- висновок за результатами експертного дослідження від 28 квітня 2023 року надавав експерт ОСОБА_13 , який приймав участь у провадженні як спеціаліст, що ставить під сумнів об`єктивність проведених досліджень.
Наголошують, що суд першої інстанції послався на показання обвинуваченого, які останній не надавав, зокрема, що стосується VPN, проте суд апеляційної інстанції відмовив стороні захисту у клопотанні про прослуховуванні запису судового засідання показань ОСОБА_7 , не прослуховуючи відповідного запису зазначив у своєму рішенні суперечливі факти щодо показань ОСОБА_7 про VPN.
Також апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання про дослідження документів, які були складені під час досудового розслідування і які свідчать про те, що ОСОБА_7 поширював зображення радянської та російської символіки на території, на яку не розповсюджуються закони України.
Крім того, апеляційний суд жодним чином не відповів на доводи апеляційної скарги про те, що допуск до зали суду представників ЗМІ і надання їм дозволу на здійснення фото-, відеозйомки без згоди обвинуваченого призвело до порушення його прав і стало способом чинення морального тиску на нього.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні просили задовольнити їх касаційну скаргу з підстав, зазначених у ній.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просила залишити без задоволення касаційну скаргу засудженого та його захисника, а ухвалу апеляційного суду - без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства та з урахуванням особливостей, передбачених статтями 404, 405 КПК.
Статтею 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Ухвала апеляційного суду - це рішення стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку, і вона повинна відповідати вимогам статей 370, 419 КПК.
Згідно з вимогами статті 419 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені належні й достатні мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. Здійснюючи апеляційний перегляд, суд зобов`язаний проаналізувати і зіставити з наявними у провадженні даними всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. У разі залишення поданої скарги без задоволення суд повинен переконливо аргументувати свою позицію, адже справедливість засудження не має викликати сумнів. Формальний апеляційний перегляд є несумісним із закріпленими у статтях 2, 7 цього Кодексу завданнями та загальними засадами кримінального провадження.
До того ж суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (частина 1 статті 409 КПК), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених статтею 404 КПК. Водночас, у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Недотримання наведених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Проте, на переконання колегії суддів, рішення апеляційного суду відповідає вимогам наведених вище статей, а доводи касаційної скарги про відмову у задоволенні клопотань сторони захисту про повторне дослідження доказів та прослуховування звукозаписів судових засідань у суді першої інстанції є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до частини 3 статті 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Тобто, сама собою наявність клопотання про повторне дослідження того чи іншого доказу не зобов`язує апеляційний суд досліджувати всю сукупність доказів, оцінених у місцевому суді. У разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з їх оцінкою, він не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.
Крім того, обґрунтована відмова в задоволенні клопотання за відсутності, на переконання апеляційного суду, аргументованих доводів щодо необхідності дослідження доказів, які, на думку учасника судового провадження, були досліджені не повністю або з порушеннями, не свідчить про недотримання судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду та не може бути безумовною підставою для скасування судового рішення, лише якщо з такими висновками суду не погоджується учасник судового провадження.
Суд апеляційної інстанції розглянув клопотання сторони захисту, зазначені в апеляційних скаргах, та не знайшов підстав для їх задоволення.
Стосовно доводів касаційної скарги про порушення права на захист, що стало наслідком незабезпечення ОСОБА_7 можливістю користуватися послугами перекладача та ознайомлення з процесуальними документами у перекладі на мову, якою він володіє, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до положень частини 2, 3 статті 29 КПК особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За змістом вказаних положень закону вбачається, що на слідчого, прокурора або суд не покладено обов`язку залучення перекладача за відсутності відомостей, донесених у будь-якій формі про те, що особа не володіє або недостатньо володіє мовою судочинства.
Одночасно питання про дотримання вимог статті 29 КПК щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Відповідно до підпункту «е» пункту 3 статті 6 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.
Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника (див. постанови Касаційного кримінального суду від 7 червня 2022 року (справа № 126/2847/18, провадження № 51-4957км21), від 6 жовтня 2020 року (справа № 761/480/19, провадження № 51-836 км 20), від 17 травня 2022 року (справа № 725/901/20, провадження № 51-1525 км 20).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 1989 року ОСОБА_7 проживає у м. Львові, тобто фактично у україномовному середовищі, за час проживання у м. Львові працював в основному у державних установах та організаціях, робота у яких передбачала обов`язок розуміти та знати державну мову, отримував паспорт громадянина України. 
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування ОСОБА_7 не повідомляв інформації щодо неволодіння ним державною мовою.
Натомість матеріали кримінального провадження містять протокол допиту свідка від 13 липня 2022 року (т. 1, а. п. 60 - 65); повідомлення про підозру від 04 квітня 2023 року (т. 1, а. п. 68 - 70); протокол допиту підозрюваного від 04 квітня 2023 року (т. 1, а. п. 71 - 72), повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 18 липня 2023 року(т. 1, а. п. 73 - 75), де містяться підписи ОСОБА_7 про те, що він ознайомлений з його правами та послуг перекладача не потребує.
Крім того, під час досудового розслідування ОСОБА_7 користувався послугами адвоката, а матеріали кримінального провадження не містять скарг щодо неналежного виконання захисником своїх обов`язків. 
У цьому провадженні лише після заявленого клопотання стороною захисту у суді першої інстанції про забезпечення користування послугами перекладача за рахунок держави, забезпечення права на користування російською мовою під час розгляду справи в суді і отримання копій процесуальних документів в перекладі на російську мову ухвалою судді від 31 жовтня 2023 року до участі у судовому розгляді залучено перекладача. 
Отже, саме з моменту, коли сторона захисту повідомила про необхідність участі у кримінальному провадженні перекладача, ОСОБА_7 був забезпечений таким правом у відповідності до вимог КПК. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги сторони захисту про те, що на стадії досудового розслідування було порушено право обвинуваченого на захист, що стало наслідком незабезпечення ОСОБА_7 можливістю користуватися послугами перекладача та ознайомлення з процесуальними документами у перекладі на мову, якою він володіє та про недопустимість доказів через те, що вони не були перекладені на мову, якою він володіє.
У зв`язку з наведеним, Суд не убачає підстав для визнання доказів недопустимими через невідкриття, на думку сторони захисту, матеріалів досудового розслідування.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 1 статті 223 КПК слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Згідно з частиною 1 статті 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування було проведено огляди публічних акаунтів в соціально-орієнтованій мережі «Однокласники», у якій ОСОБА_7 створені власні облікові записи, з дотриманням вимог статті 237 КПК, зафіксовано зміст відображеної на них інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні.
Підстав для визнання вказаних вище протоколів з додатками, у яких зафіксовано хід і результати оглядів акаунтів ОСОБА_7 в соціально-орієнтованій мережі «Однокласники», недопустимими і неналежними доказами Верховний Суд не вбачає, оскільки ці фактичні дані отримано в порядку, передбаченому КПК, який, до того ж, не передбачає заборону щодо використання при огляді спеціальних програм.
Колегія судів уважає безпідставними доводи касаційної скарги щодо участі у процесуальних діях спеціаліста без винесення постанови про його залучення.
Відповідно до частини 3 статті 237 КПК, з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.
Згідно з частиною 3 статті 110 КПК рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. 
Натомість прийняття рішення про залучення спеціаліста обов`язково у формі постанови положеннями КПК не передбачено.
Також колегія суддів не погоджується з доводами сторони захисту про те, що висновок за результатами експертного дослідження від 28 квітня 2023 року, зроблений експертом ОСОБА_13 , який приймав участь у провадженні як спеціаліст, ставить під сумнів об`єктивність проведених досліджень, адже у зазначеному висновку міститься підпис експерта ОСОБА_13 про попередження відповідно до вимог статті 102 КПК про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК (т. 2, а. п. 246 - 247), а ґрунтовних доводів про упередженість експерта касаційна скарга не містить.
Розглядаючи доводи касаційної скарги про допуск до зали суду представників ЗМІ і надання їм дозволу на здійснення фото-, відеозйомки без згоди обвинуваченого призвело до порушення його прав і стало способом чинення морального тиску на нього, колегія суддів виходить з такого.
Однією із загальних засад кримінального провадження є гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.
Відповідно до частини 6 статті 27 КПК кожен, хто присутній в залі судового засідання, може вести стенограму, робити нотатки, використовувати портативні аудіозаписуючі пристрої. Проведення в залі судового засідання фотозйомки, відеозапису, транслювання судового засідання по радіо і телебаченню, а також проведення звукозапису із застосуванням стаціонарної апаратури допускаються на підставі ухвали суду, що приймається з урахуванням думки сторін та можливості проведення таких дій без шкоди для судового розгляду.
Проте з матеріалів кримінального провадження не убачається того, що суд першої інстанції якимось чином вирішував питання про допуск до зали суду представників ЗМІ, як і не убачається того, що ОСОБА_7 висловлював незгоду щодо їх присутності під час розгляду кримінального провадження стосовно нього судом першої інстанції. 
Колегія суддів не погоджується з доводами касаційної скарги про те, що ОСОБА_7 поширював зображення радянської та російської символіки на території, на яку не розповсюджуються закони України з огляду на таке.
Відповідно до статті 6 КК особи, які вчинили кримінальні правопорушення на території України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом. (частина 1). Кримінальне правопорушення визнається вчиненим на території України, якщо його було почато, продовжено, закінчено або припинено на території України (частина 2). Кримінальне правопорушення визнається вчиненим на території України, якщо його виконавець або хоча б один із співучасників діяв на території України (частина 3). 
Як убачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 вчиняв інкриміновані йому кримінальні правопорушення, перебуваючи у місці свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що визнано судом доведеним.
Крім того, колегія суддів не погоджується з запереченнями сторони захисту щодо загальнодоступності соціальної мережі «Однокласники».
Так, судом першої інстанції визнано доведеним обвинувачення органу досудового розслідування про розповсюдження ОСОБА_7 у соціально-орієнтованій мережі «Однокласники» з використанням облікових записів « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10  - НОМЕР_1 », які є загальнодоступними для будь-якого користувача вказаної соціальної мережі. Тобто як у пред`явленому обвинуваченні, так і в рішеннях судів мова йде не про загальнодоступність мережі «Однокласники», відносно якої указами Президента України введено в дію рішення РНБО зі списками юридичних та фізичних осіб застосовано обмежувальні заходи, а про загальнодоступність для будь-якого користувача вказаної соціальної мережі акаунтів, створених ОСОБА_7 .
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновків судів щодо використання засудженим, як користувачем мережі «Однокласники», інструментарію VPN зважаючи на його суперечливі пояснення під час судового розгляду.
Так, місцевий суд послався на відповідь на запит в порядку статті 93 КПК, відповідно до якої вхід в мережу при потребі здійснюється через інструменти «VPN» (virtual private network) - узагальнена назва технології, яка дозволяє створювати віртуальні захищені мережі поверх інших мереж. VPN-тунель, який створюється між двома вузлами, дозволяє приєднаному пристрою, чи користувачу бути повноцінним учасником віддаленої мережі і користуватись її сервісами - внутрішніми сайтами, базами, принтерами, політиками виходу в Інтернет. Програма VPN може бути автоматично встановлена в різних браузерах або завантажена через мережу Інтернет.
Оцінюючи критично показання обвинуваченого, суд першої інстанції послався на його пояснення щодо користування мережею «Однокласники» від початку її створення (2006 рік) до травня 2022 року, тобто понад 15 років, незважаючи навіть на введення обмежень РНБО щодо користування нею.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг суд апеляційної інстанції вказав, що згідно матеріалів кримінального провадження, зокрема звукозаписів судових засідань вбачається, що відповідаючи на запитання захисника щодо програми VPN, ОСОБА_7 надав суперечливі пояснення. Спочатку вказував, що йому нічого невідомо про VPN. Відповідаючи на одне з наступних питань пояснював також, що вони платні, тому не використовував. Згодом також зазначив, що знає, що такі «вбудовані».
При цьому, відповідаючи на запитання захисника, ОСОБА_7 пояснював, що користувався мережею «Однокласники» до травня 2022 року, тобто у період поширення дописів, які ставляться у вину останньому.
Враховуючи ці обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий суд підставно оцінив показання ОСОБА_7 , як такі, що свідчать про користування соціальною мережею за допомогою VPN чи програм, які містять вбудовану VPN.
З приводу недопустимості протоколу огляду від 04 травня 2022 року та висновку експерта від 28 квітня 2023 року, які досліджувалися і покладені в основу обвинувального вироку у справі № 466/5653/22, по якій ОСОБА_7 був притягнутий до кримінальної відповідальності Шевченківським районним судом м. Львова, колегія суддів погоджується з відповіддю на цей довід місцевого суду, який зазначив, що оглянута судом копія протоколу огляду від 04 травня 2022 року (т.2 а.с.162) була отримана в порядку статті 93 КПК. Жорсткий магнітний диск, отриманий на підставі ухвали суду про надання дозволу на його вилучення із іншого кримінального провадження, у якому вироком Шевченківського районного суду від 09 серпня 2022 року ОСОБА_14 засуджено за частиною 1 статті 436-1 КК за поширення у мережі «Facebook» на зареєстрованій з використанням номеру НОМЕР_2 власній сторінці, з 01 травня 2016 року по 01 травня 2022 року зображень комуністичної символіки, що є забороненими згідно Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 09травня 2015 року. Копія вироку, як доказ обвинувачення, була досліджена в судовому засіданні.
Отримана експертом інформація стосується предмету доказування у даному кримінальному провадженні, так як ОСОБА_14 не повідомлялось про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його вже притягнуто до кримінальної відповідальності у серпні 2022 року. Крім цього, використання експертом спеціалізованого програмного забезпечення для дослідження інформації, яка містилась на ЖМД ОСОБА_14 , виключає будь-які сумніви у його упередженості, так як пошук та аналіз такої інформації здійснюється цим програмним забезпеченням в автоматичному режимі.
Додатково Суд зазначає, що відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладеному у постанові від 01 грудня 2025 року (справа № 638/18926/23, провадження № 51-714 кмо 25) речі та документи, отримані у порядку тимчасового доступу, можуть бути використані у кримінальному провадженні як докази, і той факт, що вони отримані на підставі положень КПК, які регламентують здійснення та реалізацію заходів забезпечення кримінального провадження, та не є слідчою дією, не впливає на їх допустимість.
Розглянувши кримінальне провадження, апеляційний суд постановив ухвалу, у якій навів детальні мотиви прийнятого рішення і яка повною мірою відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Під час касаційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення, а тому касаційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
у х в а л и в:
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року стосовно  ОСОБА_7  залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого та його захисника - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3