ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року 

м. Київ

справа №420/3964/25
адміністративне провадження № К/990/31189/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року (суддя Танцюри К.О.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року (колегія у складі суддів Бітова А.І., Лук`янчук О.В., Ступакової І.Г.)
у справі № 420/3964/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У лютому 2025 року  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - ГУ ПФ України в Херсонській області, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Херсонській області, які полягали у нарахуванні на користь ОСОБА_1 разової грошової виплати до Дня Незалежності України як учаснику бойових дій в розмірі 1000 грн;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру належної ОСОБА_1 разової грошової виплати до Дня Незалежності України як учаснику бойових дій, а саме нарахувати її у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у 2024 році - 11805 грн та виплатити на користь ОСОБА_1 10805 грн (з урахуванням виплаченої частини зазначеної виплати в сумі 1000 грн).

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 13.07.2015 має статус учасника бойових дій.
3.  ОСОБА_1 виплачено Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2024 рік в розмірі 1000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №369 від 02.04.2024.
4. Позивач не погоджується з нарахуванням та виплатою щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі меншому, ніж 5 мінімальних пенсій за віком, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у зв`язку з чим звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

5. Позивач зазначав про те, що має статус учасника бойових дій та відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання щорічної разової грошової допомоги, яка виплачується до Дня Незалежності України у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. 
6. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, покликався на те, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми Закону №3551 зі змінами внесеними Законом України від 20.03.2023 №2983-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань». При цьому, Постанова №369 є чинною, у встановленому законом порядку протиправною не визнавалася. Поряд з цим, представник відповідача звернув увагу суду на те, що Постановою № 369 встановлено чіткі повноваження Головного управління у процедурі виплати грошової допомоги і бездіяльності, протиправних дій чи дій, які б свідчили про перевищення повноважень, Головним управлінням не допущено.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 11.04.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2025, позов задовольнив.
8. Суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, враховуючи висновок, викладений у рішенні Верховного Суду від 05.03.2024 у зразковій справі № 440/14216/23, дійшов висновку, що оскільки разова грошова виплата до Дня Незалежності України є зміненою за умовами та підставами виплати щорічною разовою грошовою допомогою до 5 травня, то вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій, передбаченої ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в редакції Закону № 2983-IX від 20.03.2023, тобто до Дня Незалежності України, є мінімальний розмір пенсії за віком.
Таким чином, позивач має право на отримання грошової допомоги до Дня Незалежності України в 2024 році в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як учасник бойових дій.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

9. Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2025, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
10. Підставу касаційного оскарження відповідач обґрунтовує неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій ст. 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (у редакції Закону України від 20.03.2023 № 2983-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань"), без урахування висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 у зразковій справі № 440/14216/23.
11. Ухвалою Верховного Суду від 28.08.2025 відкрито касаційне провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України.
12. Позивач відзиву на касаційну скаргу не надав. Ухвалу про відкриття касаційного провадження доставлено в електронний кабінет Олєйника М.Л. 01.09.2025.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов такого висновку.
14. Згідно ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
15. Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі слугувало неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень ст. 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України від 20.03.2023 № 2983-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань" без урахування висновків щодо їх правозастосування у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 у зразковій справі № 440/14216/23.
16. За результатом розгляду апеляційної скарги органу пенсійного фонду на рішення Верховного Суду від 05.03.2024 у зразковій справі № 440/14216/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла, серед іншого, таких висновків:

" тимчасове обмеження окремих соціальних пільг (допомог) особам, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність та набули статусу ветеранів війни, а також членам їх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону № 389-VIII, може відбуватися за умови внесення змін до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць.
Приписами статті 46 Конституції України встановлено, що такі складові конституційного права громадян на соціальний захист, як забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності (1); втрати годувальника (2); безробіття з незалежних від них обставин (3); старості (4), не можуть бути скасовані законом; водночас інші складові елементи права на соціальний захист, не конкретизовані в частині першій статті 46 Основного Закону України або в інших його статтях, визначає Верховна Рада України шляхом ухвалення законів.
Передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-XII щорічна разова грошова виплата не є основним грошовим забезпеченням, а є додатковою соціальною пільгою (виплатою), яка має разовий характер, є щорічною та поширюється на певне коло осіб.
Тобто зазначена разова грошова виплата не належить до складових конституційного права громадян на соціальний захист, визначених у пунктах 1-4 частини першої статті 46 Конституції України, які не можуть бути скасовані законом, а тому Верховна Рада України як єдиний законодавчий орган влади в Україні, з огляду на існуючі фінансово-економічні можливості, шляхом ухвалення законів може змінити умови та порядок виплати такої соціальної пільги за умови дотримання конституційних норм та принципів.
З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни є видом державної допомоги в загальній системі соціального захисту населення. Така виплата має допоміжний та стимулюючий характер і надається з метою забезпечення створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, захисту їхніх інтересів відповідно до соціальної політики держави в цій сфері.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки нарахування разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни встановлено законом і конкретно не визначено в Конституції України як складова права на соціальний захист, гарантованого її статтею 46, тому Верховна Рада України має певну свободу дій щодо законодавчого регулювання порядку надання цього виду державної допомоги. 
Так, Верховна Рада України може встановлювати, модернізувати або поновлювати зазначений вид державної допомоги, змінювати її розмір, механізми її нарахування та надання, оскільки така допомога не закріплена в Конституції України, а визначається у законах відповідно до соціальної політики держави.
…
Верховна Рада України у встановленому законом порядку та в межах її власних повноважень внесла зміни до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме правила частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983-ІХ як спеціального закону, який прийнятий в умовах запровадження в Україні воєнного стану з метою реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, недопущення втрат Державного бюджету України, забезпечення соціальної підтримки громадян з огляду на фінансові можливості держави.
…
з 15 квітня 2023 року по-іншому врегульована процедура здійснення виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, передбаченої статтею 13 Закону № 3551-ХІІ, шляхом внесення змін до спеціального законодавства, яке регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій.
…
Здійснивши позивачу грошову виплату в розмірі 2 900 грн, ГУ ПФУ застосувало правила частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983-ІХ, яка є чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час вирішення справи, неконституційною не визнавалася, що підтверджує те, що ГУ ПФУ діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законом.
З огляду на те, що чинне законодавство України не передбачає виплату позивачу разової грошової допомоги до Дня Незалежності України в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком .
Аналізуючи наведені вище норми законів № 3551-ХІІ й № 2983-ІХ, приписи Конституції України, а також зміст спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що стаття 22 Конституції України, яка за своїм змістом адресована органу законодавчої влади, у цій справі не є застосовною, оскільки щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни безпосередньо не передбачена в Конституції України та визначається спеціальним законом, а тому на неї не поширюються й визначені статтею 22 Конституції України гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав.
Суд першої інстанції допустив порушення процесуальної норми частини четвертої статті 7 КАС України, помилково застосувавши до спірних правовідносин частину п`яту статті 13 Закону № 355-ХІІ у редакції Закону № 367-XIV, яка не є чинною."

17. Колегія суддів враховує, що предметом розгляду у зразковій справі № 440/14216/23 було застосування положень частини п`ятої статті 13 Закону №3551-XII (щодо осіб з інвалідністю внаслідок війни). Водночас правове регулювання аналогічної виплати для учасників бойових дій (стаття 12 Закону №3551-XII) та осіб з інвалідністю внаслідок війни (стаття 13 Закону №3551-XII) зазнало змін на підставі одного й того самого нормативно-правового акта - Закону № 2983-IX.
18. Зміст внесених цим Законом змін до обох статей є аналогічним за своєю юридичною конструкцією та сутністю, оскільки в обох випадках йдеться про щорічну разову грошову виплату до Дня Незалежності України, порядок і розміри якої визначає Кабінет Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень. З огляду на таку аналогічність правового регулювання в зазначеній частині, висновки Великої Палати Верховного Суду щодо правової природи цієї виплати, обсягу дискреційних повноважень законодавця та допустимості відповідних обмежень в умовах воєнного стану підлягають застосуванню й при вирішенні цього спору за позовом учасника бойових дій.
19. Застосовуючи вищенаведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку, що підстави для виплати позивачу (як учаснику бойових дій) у 2024 році щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відсутні.
20. Крім того, Суд звертає увагу на те, що разова грошова виплата учасникам бойових дій та особам з інвалідністю внаслідок війни до Дня Незалежності України, встановлена Законом № 3551-XII у редакції Закону № 2983-ІХ, за своєю правовою природою є аналогічною раніше існуючій щорічній грошовій допомозі, що виплачувалася до 5 травня, і має характер додаткової соціальної пільги, а не основної виплати, яка входить до складових конституційного права на соціальний захист.
21. Така виплата є формою державної соціальної підтримки, яка реалізується в межах соціальної політики держави з урахуванням її фінансових можливостей, внутрішніх і зовнішніх викликів, а також умов воєнного стану. Законодавець, діючи в межах наданих йому повноважень, має право змінювати умови надання цієї виплати, її розмір та строки, за умови дотримання засад верховенства права, принципів пропорційності, соціальної справедливості та недопущення свавільного звуження прав.
22. У зв`язку із цим доводи скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень статті 12 Закону № 3551-XII та неврахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 у зразковій справі № 440/14216/23, знайшли своє підтвердження під час здійснення касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень.
23. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 03.12.2025 у справі № 420/88/25.
24. Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову постановлено з неправильним застосуванням норми матеріального права, а тому підлягають скасуванню з ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позову.
25. Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
26. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.
27. Рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 351, 356 КАС України, Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі № 420/3964/25 скасувати.
Прийняти нову постанову. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та її не може бути оскаржено.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.Г. Стеценко