УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

09 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 640/16744/22
адміністративне провадження № К/990/3465/26 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі № 640/16744/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУ ПФУ в м.Києві, відповідач), в якому просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві в частині відмови в призначенні пенсії позивачці у зв`язку з втратою годувальника з 25.11.2017;
- зобов`язати відповідача призначити та перерахувати пенсію ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.11.2017, з врахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025, в задоволенні позову відмовлено.
На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 22.01.2026 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 цього Кодексу. Також заявник касаційної скарги зазначає, що касаційна скарга стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо, зокрема: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Згідно пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу, справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
В обґрунтування права на касаційне оскарження позивачка зазначає про наявність обставин, наведених у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Водночас, Верховний Суд, перевіривши зміст касаційної скарги, зазначає, що ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовує підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України та не вказує, в чому подана нею касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Крім цього, підставою касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, а саме якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Слід зазначити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Водночас, заявник касаційної скарги покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при перерахунку пенсії по втраті годувальника.
Також позивачка наголошує, що судами не досліджено питання, з якого часу у неї виникло право на перерахунок її пенсії по втраті годувальника, з урахуванням часу, з якого вона звернулась за призначенням цієї пенсії. Вказує на те, що судами не досліджувались обставини справи щодо періоду, з якого позивачка має право на отримання пенсії по втраті годувальника. 
Верховний Суд враховує, що спірним у цій справі є питання відмови пенсійного органу в призначенні пенсії позивачці у зв`язку з втратою годувальника з дня, що настав за днем смерті годувальника, тобто з 25.11.2017.
При цьому ОСОБА_1 вважає, що пенсія у зв`язку із втратою годувальника, має бути призначена їй з урахуванням дати її первинного звернення (з огляду на вимоги пункту 3 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), а не з дати її повторного звернення до ГУ ПФУ в м. Києві.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій, керуючись положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вимогами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, дійшли висновку, що оскільки факт перебування позивачки на утриманні померлого чоловіка відповідно до вимог пункту 2.11 Порядку №22-1 підтверджений разом із поданою нею заявою від 16.06.2022, остання правомірно переведена на пенсію у зв`язку з втратою годувальника саме з дати звернення, тобто з 16.06.2022, і підстави для переведення на вказаний вид пенсії з дня, наступного за днем смерті годувальника, відсутні.
При цьому Верховний Суд наголошує, що при вирішенні цього спору суди попередніх інстанцій положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (на відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм саме цього Закону наполягає скаржник при подачі цієї касаційної скарги) до спірних правовідносин не застосовували.
Натомість, обгрунтовуючи пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, позивачкою викладено обставини справи, процитовано положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що, своєю чергою, не може слугувати умовами при оскарженні судових рішень на підставі зазначеного пункту касаційного оскарження з огляду на різне правове регулювання спірних правовідносин у справі, що переглядається, та правове обгрунтування зазначеної підстави касаційної оскарження. 
На переконання Верховного Суду, розбіжності або неточності в правовому обгрунтуванні підстави касаційного оскарження свідчать про невизначенність позиції скаржника при реалізації свого права на касаційний перегляд судових рішень у цій справі.
Отже, Верховний Суд вважає необґрунтованим посилання заявника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 334 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі № 640/16744/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	В.М. Шарапа